- Du lever! - Rör mig inte.
- Tyst. Jag ska hjälpa dig. - Hon kommer tillbaka.
Sch, var tyst.
- Herregud! Tryck mot såret. - Jag måste stoppa blodflödet.
- Har du något skärp? - Här. Här.
- Varför hjälper du mig? - Tyst.
Herregud!
- Hur går det? - Han ligger på åkern. Hämta honom.
Vi måste sticka.
Vi måste dra.
- Det här är ditt fel. - Jag är ditt enda hopp.
Gracie är här.
- Välkommen hem. - Det här är mr Appleyard.
Han lät oss bo här efter branden.
Lilla Gracie...
Du har blivit en riktig skönhet.
- Jonah hjälpte till när du föddes. - Då var du mer pratsam.
Nu är det du som bär ett välsignat barn.
Amen.
Kom, så går vi till köket. Blivande mödrar behöver äta.
Lugna ner dig.
- Flytta dig. - Hon blöder.
Ät min skit! Ni kan äta min skit.
- Gå in. - Vad står på?
- Hon har slagit huvudet mot gallret. - Hon måste till sjukstugan.
Det är hemskt att se dig göra dig illa.
Var stilla, så gör det inte ont.
- Sarah ska inte beblanda sig med dem. - Dels har de Helena.
Och om deras original-dna finns, så är det likt vårt genom.
De är också sjuka.
Jag mår bättre. Kiras celler funkar. Det känns positivt.
Hur går det med valet, förresten?
Till skolrådet? Det går bra.
- Jag har stort stöd. - Ali, är du här?
- Jag måste lägga på. - Hej då.
- Vem var det? - Cosima. Vad har hänt?
Jag gjorde leveranser... Jag menar, värvade röster.
- En bil skuggade mig. - Var det Marci? Då är det kört.
Jag är mer orolig för polisen.
Det är säkert inget att oroa sig för.
Det var nog inget, men det är bäst att vi flyttar alla bevis ur huset.
- Okej? - Bra idé.
Till ett förråd som i Breaking Bad.
Vi märker och packar allt, sen ska vi till simskolan.
Har alla det så här kaotiskt?
Var är pillren?
- Du måste till ett sjukhus. - Nej.
Då kommer de att hitta mig.
Vi måste hitta skydd.
Ingen har varit hemma här på länge. Herregud...
Det är inte illa. Kulan gick igenom.
Den träffade muskler, men inget viktigt.
Men här sitter kulan fortfarande kvar.
Vi måste ta ut den. Därinne finns verktyg.
- Om du gör det själv, så dör du. - Inte om du hjälper mig.
Då måste du ge mig svar.
Kom igen.
Upp med dig.
Sergeant, det är Silva. Kom.
- Miller här. - Vi är klara med gästen.
- Jag kommer direkt. - Ingen brådska. Hon sover i en timme.
Helena, upp med dig. De har gått.
Skynda dig. Medlet börjar snart verka.
- Armen är helt bortdomnad. - Leta efter en flyktväg.
Man måste se vad som väntar.
Se dig om och kom tillbaka. Klampa inte omkring som en idiot.
Jag ska vara tyst som en mus.
- Skynda dig. Du däckar snart. - Nej, inte än.
Helena, upp med dig. Skärp dig. Gå tillbaka innan det är för sent.
- Gör det. - Jag tänker inte stoppa in fingret.
Du måste känna efter kulan.
Nej! Berätta var de har Helena.
Jag har varit på uppdrag i ett år. Jag vet inte.
Högkvarteret är rörligt. Hon kan vara vart som helst. Kan jag få den?
Kör in det fort, så gör det mindre ont.
Du är nog toppen på första dejten.
Känner du den? Rör den sig?
Kan du vicka på den?
- Kan du vicka den? - Ja.
Då sitter den inte i benet.
Ta tången. Stoppa in den och ta ut kulan.
Då måste du berätta om ditt uppdrag.
Rudy hälsade på mig. Han hotade min dotter.
Vi vet att ni blir sjuka. Det blir vi med.
Vi hade uppgifter om att Johanssen stal prover
innan projektet avbröts, men jag hittade ingenting.
Snälla, gör det. Okej?
Okej...
Nu har jag den.
- Okej. - Bra.
Tack!
- Aj! - Är det din ischias?
Tvålen är mycket tyngre än pillren. Självklart är det min ischias.
- Var försiktig. - Ta pillren. Öppna dörren.
- Man ska lyfta med benen. - Tack.
- Ursäkta mig! - Det är vår tomt.
Du kan inte sitta här och äta.
- Hyssjade han mig? - Det var du som skuggade mig.
- Jobbar du för Marci Coates? - Jag vet inte vem det är.
- Vem är du? - En budbärare.
- Ni har varor som tillhör min chef. - Vi har betalat Ramone för dem.
Han fick mer än 30 000 dollar.
Men de var inte hans. Han jobbade på konsignation. Han har försvunnit.
Han pluggar på college. Första veckan är tuff.
Donnie, han åkte inte till college.
Min chef vill träffa er.
Det är nog bäst att ni skaffar en barnvakt
till Oscar och Gemma. Fattar ni?
Jag tar de här så länge. Okej?
- Visst. Det blir bra. - Jag hör av mig.
Understruket nonsens... Duncans bok är rappakalja.
Jag hoppas på ett Vigenèrekrypto.
- Men utan en nyckel... - så vet vi inte hur det hör ihop.
Det kanske inte handlar om sekvenser. Duncan kanske bara var galen.
- Nu måste jag lägga på. - Hejsan. Hur är det?
- Herregud, vad anskrämligt. - Vadå?
- Du ser ut att bli påsatt av en lama. - Jag var frusen.
Jaså, var du frusen? Stämmer det verkligen?
Dyr parfym, pretentiösa franska cigaretter...
- och, jodå, glass. - Lägg av.
- Tröjan bevisar att du trånar. - Jag trånar inte efter någon.
Jag ångrar att jag träffade henne, men jag trånar inte.
- Bra. Häng med till baren. - Jag väntar på att Sarah ska ringa.
Det kan du göra där. Kom, och ta av dig snömanströjan.
- Kom ner och hälsa på de andra. - Jag kommer strax.
- Öppna dörren. - Jag kommer.
- Vad är det? - Jag byter bara.
Alexis! Alexis!
Jag är ledsen. Jag är inte direkt huslig.
- Ni fick börja militärlivet tidigt. - Sedan barnsben.
Har ni inga föräldrar, övervakare eller någon som uppfostrade er?
Nej. Vi växte upp tillsammans. Vi fick inte gå ut.
Men sen träffade du Gracie. Varför rymde ni inte bara?
De är utbildade till att jaga folk.
Mina bröder hade spårat upp oss. Om jag kunde hitta proverna...
så kunde du byta dem mot er frihet.
Vad Johanssen än stal så är det borta.
- Det var bara skräp. - Vadå?
Mark, hittade du någonting? Mark? Mark?
- Larmcentralen. - Någon är skjuten. Skicka ambulans.
Ja, oroa er inte för det.
Vad sa du att motellet hette?
Jag är på väg. Jag berättar vad jag hittar.
De är sena.
- Vad letar du efter? - Ta det lugnt.
Tog du en pistol till en knarkaffär?
Lägg tillbaka den. Minns du förra gången?
- Jag tänker skydda min familj. - Nu är de här.
Var cool.
Läget, mannen?
Upp med armarna. Upp med dem.
Duktig flicka.
- Sära på benen. - Det där är min fru!
Okej.
- Du är ren. - Jag gillar inte att folk rör mig.
Han vill bara prata med henne. - Gå du, vi stannar.
Jag skyddar dig, gullet.
- Din betjänt tafsade. - Det är du.
- Jason Kellerman? - Alison Hendrix.
- Jag har inte träffat dig sen... - sen du dumpade mig i high school.
- Så var det inte riktigt. - Jo, det var det, men... Ja.
- Det här är ju sjukt. - Helt sjukt. Herregud!
Lionel sa att ett par hade utmanövrerat Ramone.
- Det gjorde vi inte. - Det är lugnt.
Herregud, ser man på. Du är ju jättesnygg.
Det är min man Donnie. Vi träffades på college.
Han är lyckligt lottad.
Jag är inte ens arg längre på henne eller mig själv.
- Hur lång är du? 158 cm? - Ja. Hur så? Vad gör du?
- Ingen träffas direkt längre. - Nej, jag vill inte.
Nej, en app ska inte bestämma vem jag älskar.
Det handlar inte om kärlek, utan någon att vara nära.
Om du inte försöker, hittar du aldrig det du vill ha.
- Vad är det jag vill ha? - Någon att älska för alltid.
- Kör du fortfarande båge? - Ja.
Din mamma låter dig nog inte åka med.
- Hon tyckte bra om dig. - Jaså?
Apropå dåligt inflytande, varför gör du det här?
- Det behöver du nog inte veta. - Vi håller oss till affärer. Bra.
Jag känner till det här området. Jag kan sälja mer än Ramone.
Jag måste medge att tvålgrejen är rätt smart.
Nu ringer hon.
Hej, det är jag.
- Mark jobbade för militären. - Hos Prolethean?
Ja, och Johanssen var Duncans assistent i projekt Leda.
- Hade Johanssen Castor-generna? - Jag har lådan de låg i.
Nu innehåller den bara gamla anteckningar.
Jag har skickat dig en grej.
Nu kom det. Experimentanteckningar...
"Tolfte februari - andra försöket... Fjärde försöket - ingen meios."
"Artonde februari - kärnöverföring."
- Vad betyder det? - Att de klonade.
Johanssen använde alltså proverna för att göra fler kloner.
Om det lyckades, har barnet samma dna som Castor-originalet.
Det är alltså hans son jag ska leta efter.
Han behövde någon som bar barnet.
Jag tror att jag har träffat henne.
Omsluten av evigt liv, må lammet finna frid i Ditt rike.
Jag beklagar. Vi har förlorat barnet.
Lämna oss. Gå.
Nu!
Mor, jag vet inte vad som hände.
Det som hände var att du förrådde din familj.
Gud straffade dig. Han förbannade dig och tog barnet.
Vårt arv - och du miste det.
Förlåt. Vad kan jag göra?
Ingenting. Du fick bara komma tillbaka
på grund av barnet.
Du förstörde familjens sista hopp.
Du är inte välkommen tillbaka igen.
Rör dig inte.
- Jag sa åt dig att inte ringa. - Nej, hör på. Jag har hittat något.
Mark! Castor-proverna är borta för att Johanssen använde dem.
- Vad snackar du om? - Han tog vävnaden och gjorde en son.
Om vi hittar honom, kan vi ta hans dna.
Nämnde han någonsin en son?
Det gjorde han, va? Vet du var han är?
- Det var här de bodde som nygifta. - Bor sonen här nu?
Du får köra runt till baksidan.
- Är grabben död? - Han sa att de fick ett barn...
före Gracie, men han överlevde inte.
Om de kan utvinna dna
ur blod på 25 år gamla objektglas, så borde det här räcka mer än väl.
- Du ska väl inte gräva upp ett barn? - Nej.
Inte jag.
Kan du sikta på något annat?
Du kämpar för någon som du försökte döda.
- Hur vet du det? - Vi tog hand om Helena.
- Hon sa att du sköt henne. - Därför hjälper jag henne.
Hon rår inte för den hon är. Hon är inget monster.
Hon blev uppfostrad till att döda. Låter det bekant?
- Hur vet du att hon lever? - Det gör hon. Det känner jag.
- Ni hade skäl till att ta henne. - Vi vill ha ett botemedel.
Du måste vara Parsons.
Vad har de gjort med dig?
Döda mig.
Dumma flicka.
Ska du risker din chans att fly på honom? Han är så gott som död.
Sätt fart. Lämna honom.
Snälla...
Vi har blivit övergivna av våra familjer och har fått lida.
Jag ska göra allt bättre.
Ingen mer smärta, lille vän.
Sov nu, hjärtat. Sov.
Vakter!
Dumma flicka.
Du säger att du älskar pojkarna. Du suger som mamma!
Ta henne!
Hör du, Mark! Mark!
Håll dig vaken. Du får inte dö, bror.
- Jag är inte din bror. - Jo.
Biologiskt är du det.
Om vi hittar dna här, så får båda vad vi behöver.
Jag har den.
Jag tror inte att han hör dig.
- Ta den och ge mig Helena. - Du kan inte ställa några krav.
- Vad är det i lådan? - Det du vill ha - Castor-dna.
Öppna den.
- Sätt fart. - Ja.
För Guds skull...
Sarah...
Jag vet att du är här.
Sarah, det där borde du inte ha gjort.
Du hade dött snabbt och smärtfritt...
relativt, i alla fall.
Hur mår din söta lilla flicka, förresten?
Kira kommer att sakna sin mamma.
"Mamma? Mamma, var är du?"
"Mamma, jag kan inte hitta dig."
Där är du ju.
- Du fick det du ville. Släpp mig. - Det går inte.
Soldat, backa!
- Varför skulle jag lyda dig? - För att ditt befäl gav en order.
Jag lyder inte en förrädares order.
Passa dig! Tänk på vem du pratar med.
Du hjälpte fienden.
Jag gjorde det som krävdes för att utföra mitt uppdrag.
Det är mer än du har gjort. Men ingen förväntade sig något av dig.
Du är sårad och svag.
Jag kan döda er och ta lådan till mor.
- Hon skulle aldrig ana något. - Gör det, då.
Lillebror...
Vad väntar du på?
- Bravo, bror. - Trevligt att ses.
Hämta lådan. Vi tar med den hem.
- Vi lämnar ju ingenting ouppklarat. - Nej, det gör vi inte.
Vi jämför genomen, isolerar defekten och utvecklar en behandling.
Är du Arthur Bell?
- Jag är inte en Prolethean. - Ska vi bara lita på dig?
- Är det din första Sapphire-dejt? - Ja.
Hjälp!
Mig kan du inte rå på.