EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
BASERT PÅ ROMANEN AV RICHARD K. MORGAN
Faren ved å leve for mange ganger:
Man glemmer å frykte døden.
Vi tenker på mannen med ljåen som en søt metafor.
Men å frykte døden er bra for deg.
Bare slutt å klage.
Jeg ba deg kaste det smykket.
Nei. Det er mors.
Du er akkurat som henne.
Ulydige, utakknemlige hurpe.
Tak?
Jeg sier at det ikke var din feil.
Jeg sier sannheten. De må lytte.
Stoler du på meg, Rei?
På alle mulige måter.
KOBLER TIL REZZING
Hvorfor drepte du faren din?
Du er bare et barn, og du skjøt ham i stabelen.
Han fortjente det.
- Fordi han banket søsteren din? - Han ville ikke slutte.
Han drepte moren min.
- Politiet sier moren din rømte. - De er dumme.
Jeg fortalte dem hva som skjedde.
Han dumpet henne i et basseng med kjølevæske. Det var ikke noe lik.
Ingenting igjen.
Så de trodde ikke på meg.
Jeg tror på deg.
De bebodde verdenene er fulle av lovløshet.
Mordere, voldtektsmenn, slavehandlere, gjenger.
De etterlater seg ofre. Uskyldige.
Vi reiser fra planet til planet og beskytter borgerne.
Jeg har ikke noe du kan ta.
De tok kroppen min, solgte den trolig.
Hva vil du?
Rekruttere deg. Kolonienes taktiske angrepsstyrke.
Jobber du for CTAC?
Jeg ser potensial i deg.
Jeg kan gjøre noe ut av deg.
Hva med søsteren min?
Jeg gjorde det jeg gjorde for Rei.
Jeg vil at hun skal være trygg.
Du har aldri kunnet stole på noen, har du vel?
Vi er protektoratet.
Vi beskytter.
Jeg sørger for at hun får en god familie,
et godt liv med folk som elsker henne og behandler henne godt.
Jeg lover.
Hva skjer nå? Får jeg tilbake kroppen min?
Jeg rekvirerer den for styrken. Du kan bruke den om du kommer tilbake.
- Hvor skal jeg? - Du og jeg skal av denne planeten.
Du skal trene på forskjellige verdener, i forskjellige omslag.
I morgen på denne tiden er du i en manns kropp.
Ingen vil skade deg eller dine igjen.
Borte fra planeten? Hva med Rei?
Du kobler ut av dette livet.
Alle som vet hva du er, vil være i fare.
Jeg må si det til henne.
Vil du holde henne trygg, kan du aldri snakke med henne igjen.
Stol på meg.
Tak?
Rei?
Velkommen tilbake.
Du kommer til å dø.
Du har indre blødninger, mange hull,
og du fikk en blodinfeksjon i det slakteriet.
Jeg kan ikke redde omslaget.
Jeg burde ikke ha brydd meg,
men ville ha en familiegjenforening.
Det må vente til du kan omslagsskiftes.
Vent... Ortega?
Hun har det bra. Jeg slo henne i svime. Beklager. Jeg hadde det travelt.
Slapp av.
Du våkner i en ny kropp med bedre holdbarhet,
mindre gaijin og med bedre hår.
Du må redde dette omslaget.
Ikke vær så barnslig. Du pleide å bytte omslag som man bytter sokker.
Nei!
Du fått rundjuling, sepsis,
og Reaper i blodet ditt kjemper mot blodrenserne.
Du er nok helt ute nå.
Om jeg ikke dreper deg, vil organsvikt gjøre det.
Lov meg.
Herregud, hvorfor?
Greit, Tak.
Om det er det du vil. Jeg skylder deg såpass.
Her...
- Du er ikke her. Du døde. - Det holdt ikke.
Du kjenner meg bedre enn som så.
- Vi kommer alltid tilbake til hverandre. - Uansett hvor lang tid det tar.
250 år.
Du har ikke tatt vare på deg selv.
Hvordan?
Hvordan overlevde du Stronghold?
Kort versjon, så slapper du av.
De sprengte fergen vår.
Så våknet jeg i en lavkvalitets virtuell verden
med en arkeologistudent som jobbet med hovedoppgaven sin.
Han snublet over stabelen min i vraket, sammen med litt genmateriale.
Helt tilfeldig, utrolig liten sjanse.
Han omslagskiftet meg i en synt og...
Du lå på is, og alle andre var døde.
Jeg sa at jeg var en uskyldig tilskuer, drept av hjerteløse utsendinger.
Jeg stakk av med DNA-et mitt så fort jeg kunne.
Tjente mye penger, dyrket et par kloner.
Jeg har vært alene siden da.
Ikke nå lenger.
INTERSTELLÆRT PROTEKTORAT
- Dette omslaget er noe dritt. - Omslaget er ikke problemet.
- Må betale overføringsavgiften. - Hater reakklimatiseringsdop.
Hodepine i dagevis.
Hør her!
Dette laget består av dem som var tilgjengelige til innbrodering.
ReAkk en halv dag, så står vi opp kl. 03.00.
Kovacs, hvordan føles det å være tilbake i din egen kropp?
Mer brukt enn forventet.
- Gode reflekser. - Styrken holdt den i form for deg.
Hvorfor får han trås på nytt?
Det er min hjemverden. Første gang jeg er tilbake siden jeg ble med.
Målet er en Yakuza kumicho ved navn Gottfrid Saito.
Innenlandsterror, drap, prostitusjon, og han betaler ikke skatt.
De må lære en offentlig lekse.
Vi må drepe Saito, rett i stabelen.
Alle andre kan drepes om muligheten oppstår.
Den med flest drap får flest fridager og mest bonuspenger.
Selv dere vet hvordan det funker.
Opp med hendene!
Kovacs, du tar Saito.
Legg ned våpenet
før jeg driller et hull gjennom stabelen din, gaijin-jævel.
Kall opp vennene dine.
Si at du har tatt Saito, be dem komme inn med våpnene senket.
Hvor fikk du det smykket?
Det var min mors.
Tak?
Drep ham, din verdiløse hore!
Drep ham nå!
Hvor faen har du vært?
- Nei! - Kovacs, ta ham!
Hva gjør du, Kovacs?
Kom igjen.
Denne veien.
Kom igjen, Tak.
En god familie?
Det var det han lovet.
Det er teknisk sett sant.
Jeg ble solgt til yakuza som kobun.
En perfekt liten fotsoldat, lojal til min oyabun, Saito.
Hvorfor ikke? Jeg hadde ingen andre.
- Han sa du ville være trygg. - Og du trodde på ham?
Jeg husker deg som smartere.
Protektoratet, Jaeger, han vil komme etter oss.
Gir seg ikke før han finner meg.
Yakuzaen og protektoratet vil begge se oss døde.
Jeg vet ikke hva som er verst.
Noen ideer som ikke innebærer å dø, sakte og grusomt?
Jeg vet ikke. Må vekk fra planeten.
Jaeger vil blokkere havnene og overføringsstasjonene.
Da blir det en sakte og grusom død.
Jeg tar med meg et par til.
I skogen...
...fortalte du noen hva vi fant da vi var barn?
Ikke en sjel.
Stoler du på meg?
Ikke litt engang.
Hvordan det?
Jeg trodde at Lappeteppemannen bodde her.
Vi får visst se.
Sikkert at du husker hvor det er?
Kanskje.
"Kanskje"?
Definitivt.
Dette var mye lettere da jeg var åtte.
Vi følger denne øst, den tar oss til grottene.
Ikke før i morgen. Det blir mørkt.
Se hvordan songspire-trærne går gjennom stein.
Har du lurt på om Den eldre sivilisasjonen designet dem til å gjøre det?
Skape strukturer under bakken med greinene som et slags stillas?
Det er mer enn du har sagt i timevis,
og det handler om stein.
Det går bra. Det ligger i fortiden. Kom igjen.
Nei. Vi kan slå leir her for natten.
Vi er dypt nok inne i skogen.
I morgen skal vi under bakken og hva? Gjemme oss som dyr?
Har du en bedre plan?
Ville foreslått å finne allierte, men vi drepte alle vi kjenner, så...
Jeg savnet deg sånn.
Unnskyld, Rei.
Hvorfor forlot du meg?
Døden handler ikke bare om legemets ødeleggelse.
Noen ganger slukker man jeget sitt, og et annet blir født.
Men alle fødsler er voldelige,
og det er ingen død uten smerte.
Ser du etter disse?
Gi dem inn, Tak. Jeg driter i om jeg overlever!
Men han gjør ikke det.
Han vil ikke miste deg.
La oss drepe ham.
Dette er ikke et demokrati.
- Da er det en forespørsel. - Forespørsel notert, utsending.
Tre av.
Hvor er søsteren min?
De gir henne noe å spise.
Hun har det bra.
Jeg vet hvem du er.
Jeg hadde vært skuffet ellers.
Ansiktene deres er på alle ettersøkt-merkene.
Premien er en formue.
Du har gjort noen sint.
Jeg er begavet.
- Det tror jeg på. - Vi klarer oss.
Det tror jeg også på.
Du er CTAC-spesialsoldat. Protektoratet til fingertuppene.
Ifølge ryktene drepte du en hel skvadron pretorianere.
CTAC prøver å dysse det ned.
Ser ille ut at en av deres biter matmors hånd.
Jeg tror jeg tygget av hele armen.
De gjorde meg sint.
Søsteren din raste gjennom noen av yakuzaens beste.
De gjorde henne sint.
Dere vet om hemmelighetene bak både kriminalitet og styresmakter,
som er veldig like.
- Ikke interessert. - Jeg har ikke tilbudt deg noe.
Ikke bry deg. La oss gå.
Du vet at vi er på samme side.
Min fiendes fiende...
Er enda en som kan knivstikke meg mens jeg sover.
Du er kynisk, Takeshi Kovacs.
Jeg er fastbundet. Jeg har grunn til det.
Bli med oss. Utgjør en forskjell.
Ingenting utgjør en forskjell.
Jeg er ferdig med denne krigen.
Krig er som alle dårlige forhold. Du vil ut, men hva risikerer du?
Om de visste om en opprørsbase på Harlan's World,
ville de endevendt planeten for å finne deg.
Er ikke du redd for at jeg skal si noe?
Nei.
Om jeg drepte deg...
...ville protektoratet tilgi alt.
Ønsker du deres tilgivelse?
Den uskyldige personen du var før alt dette, er fremdeles der inne.
Jeg ser gutten i mannen.
Si meg noe, Takeshi Kovacs: Hva tok protektoratet fra deg?
Alt.
Hva vil du gjøre for å hevne deg?
Hva som helst.
Det er en god start.
Du vil ikke ha meg.
Forstår ikke du hva CTAC gjør for å skape en som meg?
De brenner ut voldsdempende instinkter
i menneskesinnet.
De erstatter det med et bevisst ønske om å skade.
- Du har ikke skadet meg. - Kan hende jeg gjør det.
Nei. Det gjør du ikke, Kovacs.
Du bare later som du er et av monstrene.
Jævlene tok sverdet mitt.
- Hva sa du til henne? - At jeg blir om du blir.
Faen, Tak! Du sa ja.
- Du ville ha en bedre plan. - Det vil jeg fremdeles.
Kanskje vi beseirer protektoratet.
Kanskje disse folkene kutter strupene våre.
Uansett, fra nå av holder vi oss sammen.
Familie, uansett hva.
Gå til de Soto for å få tilbake våpnene. Treningen begynner i morgen.
Vi bodde sammen med dem,
eller i alle fall nær dem.
Vi trente med dem.
CTAC-tropper bruker ReAkk-narkotika
for å få omslaget til å adlyde dem.
Ingen teknikker berører det rene sinnet, og det må du kontrollere.
Mestre deg selv, så kan du bruke enhver kropp, overalt i galaksen,
på et øyeblikk.
Dere må lære våpnenes svakhet.
Lett å si med en Sunjet i hånda.
Jeg er ubevæpnet.
Slå meg.
Gå etter stabelen.
Hva er i veien?
Er det urettferdig?
La oss jevne ut oddsene.
Begge dere, ta meg.
Jeg vil heller ta ham. Er det et alternativ?
- Når og hvor som helst, de Soto. - Det passer nå.
- Ser du meg bevege meg? - Skyt.
Omslaget er et verktøy.
Det kontrollerer ikke meg. Jeg kontrollerer det.
Dette er våpnenes svakhet.
De er verktøy for å drepe og ødelegge. De gir deg ikke makt
Du er våpenet.
Du er morderen og ødeleggeren.
Det var en god tanke,
men neste gang, om du vil redde noen kjære,
vær raskere.
Det skal jeg huske.
Dere har to våpen,
dere selv og hverandre.
- Dere ignorerte det andre. - Fordi han er en CTAC-kødd.
I ekte strid hadde begge vært døde.
Ulvens styrke er ikke tennene, farten og evnene. Det er flokken.
Uansett hvilken verden du ender opp i, bygg deg en flokk.
Finn måter å inspirere lojalitet og noen dyktige lokale,
selv om mange av dem kan ofres.
Vi er utsendinger.
Og vi tar det som blir tilbudt.
Da Quell mente at vi var klare, dro vi på oppdrag sammen med dem.
Dette er tilgangsprotokollene til CTAC-brakkene på Taurus 4.
Det militære forskningsanlegget?
Bakdøren står åpen til et rekke kampomslag,
i tilfelle de lokale kommer seg inn. Det er et sikkerhetstiltak.
Vi skal inn i protektorat-kjøtt klart til slakt.
- Eller så går vi inn i en felle. - Hinter du noe om broren min?
Du kan ikke stole på ham. Hvordan kan du stole på ham?
Fordi han ga oss informasjonen som får oss inn.
Vi skal til anleggsdatabasen,
der vi laster ned sikkerhetsinformasjonen til anleggene på listen.
Så sprenger vi databasen så det ser ut som sabotasje.
De får ikke vite at vi har tatt noe.
Slå det inn.
Innbrodering til mål startet. DHF-synkroniseringskoherens oppnådd.
Overføring klar. Start inngrepet. Inngrep pågår.
Innkommende DHF.
Returinnbrodering bekreftet.
- Jævla idiot! Har vi noe på vei inn? - Hva skjedde?
Han dyttet meg ut.
- Drittsekken ble igjen. - Sitter han fast?
Du må få ham ut. Det må være mulig.
Du gjorde det. Du forlot ham der.
Ro ned. Jeg prøvde å få ham ut. Han lyttet ikke.
Hvis du lyver, er du død!
Virkelig? Om jeg ville se ham død, hadde jeg drept ham.
- Du ville se ham død siden han kom. - Kom igjen.
DHF-synkronisering vellykket. Overførsel komplett. Ingen dødsfall.
Hva er det?
Din drittsekk.
Går det bra?
Hent noe salt.
Jeg husker ikke alt Quell lærte meg.
Det var som oksygen som trakk inn i meg.
Faen ta deg.
Jeg kom til å komme meg ut.
Jeg trengte ikke din hjelp.
Jeg vil aldri trenge hjelp av deg.
Så ikke bli overmodig, din arrogante jævel.
Forstått?
Fin samtale.
Hun ga meg livet jeg aldri fikk.
Kan du sende meg den?
Jeg har løyet for dere.
Vi vinner ikke en konvensjonell krig mot denne fienden,
fordi det ikke er protektoratet vi kjemper imot.
Det er selve udødeligheten.
Skapelsen av stabler var et mirakel
og begynnelsen på vår arts ødeleggelse.
Jeg ser hva vi vil bli, hundre eller tusen år fra nå.
Og det er ikke menneskelig.
En ny klasse mennesker, så rike og mektige
at de ikke står ansvarlig til noen, og de kan ikke dø.
Døden var den ultimate sikkerhet mot vår naturs mørkeste engler.
Nå vil monstrene blant oss eie alt,
- forbruke alt, kontrollere alt. - Hva er det?
De gjør seg selv til guder og oss til slaver...
- Ser du det jeg ser? - ...i alt annet enn navn.
Nesten aldri.
Jeg hater den intuisjonsdritten.
- Vi står på dreiepunktet... - Hva ser du?
...mellom håp og glemsel.
Tvil.
Om vi ikke hindrer forbannelsen med evig liv i vårt rike...
...vil våre barn arve fortvilelse.
Livets faser gjør oss alle likeverdige til slutt.
Opprøret må hindre udødelighet.
Du prater om å bringe tilbake ekte død.
Hva med deg?
Jeg vil dø for å stille balansen tilbake. Det er min avgjørelse.
Dere må bestemme selv.
Jeg har skapt et program ved navn Acheron som lastes inn i DHF og omskriver det,
og gir alle sinn akkurat 100 år.
Uansett hvor rik og mektig du er, vil døden ikke lenger være valgfri.
Men hvordan er det mulig?
Du må laste programmet ned
i alle stabler i alle bebodde verdener samtidig.
Jeg styrer et DA-oppdrag inn i protektoratets garnison på planeten
og stjeler overføringskildekodene til Sentralkjernen.
Når vi tar tilbake kodene...
Bruker du kodene til å overføres inn i Sentralkjernen.
Full mobilisering.
Opprøret skal kjempe seg inn og smitte Kjernen med Acheron.
Det vil spres til alle DHF-er i alle systemer.
Ingen har noen gang kommet tilbake fra Sentralkjernen.
Jeg planlegger ikke å komme tilbake.
Du ber oss om å dø.
Jeg ber dere om å omfavne det å være menneske.
Vi burde ikke leve evig. Det forderver de beste av oss.
Dra, om dere vil. Jeg skal ikke stoppe dere, men de som blir...
...sammen skal vi redde menneskeheten.
Er dere med meg?
Jeg trenger et lag på fem til å angripe garnisonen.
- Tak? Hva gjør du? - Jeg prøver å utgjøre en forskjell.
Quell! Løp!
Kom igjen!
Faen!
- Legg ned våpenet. - Jeg vil ha ham i live.
TILGANG REZZING
Jeg er nostalgisk.
Tjueåtte år, og du har ikke malt?
Du burde friske opp litt her.
Folkene mine har din DHF og fødselsomslaget ditt.
Jeg er på vei inn på en suborb fra Newpest.
La oss snakke.
De sier at det var en kvinne med deg.
Var det søsteren din?
Det var moren din. Hun ba meg hilse.
Uansett hvem hun var, så forlot hun deg. Det gjorde alle vennene dine.
De var sent ute til middag.
Hva vil du?
Ta igjen for tapt tid med en gammel venn.
Men du har rett...
...hva er poenget med det virtuelle om du ikke kan ommøblere?
Prøve noe nytt.
Vi får se hvordan ansiktet ditt ser ut uten nese.
Ikke rør ham.
De har dopet deg ned. Forstår du?
Vi vet ikke hva de ga deg.
Vi kan ikke få deg ut. Du må vekke deg selv.
Vi har et sikkerhetsbrudd på avhørsrommet.
Sikkerheten deres er dårlig.
Du kan da ikke skade meg her inne.
Kovacs, trekk deg selv ut av konstruksjonen.
Tak, bli med meg. Vær så snill.
Våkne!
- Vi beveger oss. - Sånn ja.
Kan du holde tritt denne gangen?
Utrolig at du fortsatt vil bli med på dette oppdraget
etter at Jaeger nesten tok deg.
Vi burde dra.
De kom og hentet meg.
De hentet deg fordi hun beordret dem til det.
Så Jaeger ikke fikk avhøre deg og finne ut hva hun planlegger.
Alt hun gjør, er utspekulert.
Det er trekk og mottrekk.
Du overdriver.
Og du er naiv.
Vi har begge sett nok død.
- Vi kan ikke forlate dem. - Hva om Quell tar feil?
Hva om de klarer å unngå programmet hennes?
Vi har tapt så mye tid.
Vi fikk endelig hverandre tilbake disse siste årene.
Jeg vil ikke dø.
Jeg vil leve.
Jeg vil at vi skal se en million morgendager.
Jeg drar ikke.
Uansett hvor mange morgendager vi snakker om.
Hva er vi, Rei?
Vi er familie.
Vi er utsendinger, og vi har en jobb å gjøre.
Jeg vil ikke at morgendagen skal bli vår siste dag.
Det blir ikke det, ok?
Vi lar det ikke bli det.
Du reddet meg.
- Hvorfor skulle jeg ikke det? - Ingen har gjort det før.
Er det vår hemmelige stridsplan?
Den er full av ting jeg burde huske nå.
Inkludert navnene og historiene til de falne i krigen.
I morgen angriper vi Sentralkjernen. Noen andre vil skrive ned de dødes navn.
Jaeger jaktet på meg.
Nå vet han at du er på Harlan's World.
Jeg er lei for det.
Føler du deg skyldig? For protektoratet?
- Det var på grunn av meg at de... - Nei, på grunn av meg. Alt.
Alle i den boken var noen protektoratet drepte, ikke du.
Det er på grunn av meg, fordi jeg skapte stabler.
Nei, kvinnen som skapte stabler, het Nadia Makita.
Nadia rømte.
Og endret navnet sitt så ingen skulle vite det.
Du er... Du er Nadia...
Jeg ville bli oppdagelsesreisende.
Se andre verdener med mine egne øyne...
...men ett liv var ikke nok tid til å se stjernene,
så jeg fant en måte å overføre
menneskers bevissthet mellom kropper og leve i den skapelsen.
Plutselig kunne alle reise ubegripelig langt, raskere enn lysets hastighet.
Og ingen ville bli begrenset av én livstid igjen.
Det er vakkert.
Roma var en by med kveggjetere på flukt,
men det ble det mektigste imperium på antikkens jord.
Vet du hvordan?
Veier.
Veier var teknologien som lot dem sende hærene sine over hele verden.
Jeg trodde jeg satte menneskeånden fri, men jeg bygget veier for Roma.
Evig liv til de som har råd til det
betyr evig kontroll over de som ikke har det.
Det er gaven jeg ga menneskeheten.
Og det er grunnen til at vi alle skal dø.
Så slutt å se på meg som om jeg er en helt, for det er jeg ikke.
Jeg kan ikke slutte å se på deg.
Jeg vil ikke.
Vi kan ikke.
Glem helter og monstre.
Du er kvinnen som ga meg frihet.
Kroppene våre flettet sammen som trerøtter gjennom stein,
stemmeløse rop til en blind himmel.
Hørt bare av vår delte og hemmelige hud.
Jeg prater med henne.
Vi går inn i Kjernen om under fem timer, Tak.
Jeg ser deg i leiren.
Ok.
Det var ikke en feil.
Jeg vet det.
Rei!
La oss snakke om dette!
Rei!
Hva er det?
Rei!
Hvor er du?
Føler du deg bedre?
Jeg reddet omslaget.
Du må ta et skudd om du vil tilbake i kampform.
Goliat. Det er en CTAC-stim.
Funker bra, om den ikke gir deg slag.
- Jeg klarer meg. - Du bestemmer.
Du burde spise noe.
Har vært her alene, holdt meg skjult, men det er litt av alt.
Kunne ikke tro det da jeg hørte ryktene.
En jævla utsending i Bay City?
Hørtes umulig ut.
Men jeg måtte sjekke.
Hva har du gjort hele denne tiden?
Jeg dro tilbake til Harlan's World.
Du skulle sett den.
Jeg vet ikke hva jeg trodde jeg ville finne.
Men ingenting jeg husket, overlevde.
Alt er borte.
Det er det vanskeligste å bli vant til.
Ingenting overlever.
Ingenting annet enn vi.
Quell? Quellcrist! Mottar du?
Reileen, mottar du?
Monstre.
Monstre... overalt.
Vidaura.
Hvem gjorde dette?
- Hvor er fienden? - Monstre. Kom ovenfra.
- Hvem gjorde dette? - Overalt.
- Hvem gjorde dette? - Monstre!
- Vidaura!
Stopp!
Kom tilbake til det ekte.
Gi meg våpenet. Se på meg. Gi meg våpenet.
- Jeg må drepe monsteret. - Nei!
Det var oss.
Vi var fienden.
- Tak! Hvor er du? - Rei, er det deg?
- Går det bra? - Ja. Hva faen er det som foregår?
Kom deg til transportplattformen. Hører du?
Quellcrist Falconer! Lenge leve opprøret!
De Soto! Se på meg!
- Er det deg, Tak? - Det er meg.
Jeg gjorde dette mot meg selv. Jeg husker ikke hvorfor.
Vi skal få deg ut herfra.
- Tak? - Reileen?
Bare gå, jeg møter deg der.
Quell sier vi må til neste skjerm!
- Hjelp meg! - De Soto!
- Det er i hjernen min! - De Soto.
- Jeg har prøvd, Tak. - Jeg vet.
Det er ikke en konstruksjon.
Jeg har prøvd.
Det lar meg ikke.
Hjelp meg, Tak.
- Hjelp meg, bror. - Greit, kompis.
God samtale.
Quell! Falcon 1, mottar du?
Dette er Falcon 1!
- Hva skjedde, Tak? - Stronghold har falt!
Stronghold har falt.
- Hva er din posisjon? - Echo bro, nordsiden.
- Hva pokker skjedde? - CTAC i grottene.
Direkte virusangrep på stabelen.
- Hvor mange av våre? - Alle.
De ble sprø. De drepte hverandre.
Det er Rawling-virus.
- Vi tre må ha vært utenfor rekkevidde. - Hvor er han?
- Hvor er du, Tak? - Rei!
Jeg kommer ikke. Dra til transport.
- Glem det! - Jeg fører dem bort.
Om dere ikke kommer dere i lufta,
vil de skyte dere ned før dere er trygge.
Ikke be meg gjøre dette.
Kom deg opp hit nå!
Dra til Kjernen og send ut Acheron!
Dere kan fremdeles endre alt, men ikke om dere dør her!
Løp!
Løp nå!
Overlev.
Det er en ordre.
Er det forstått?
Ja.
Løp!
Du tok henne ikke, Jaeger.
Du tar henne aldri.
Tak...
Jeg finner ingenting i all denne asken.
Finn ham, for faen.
Kovacs!
Jeg kommer etter deg, hører du?
Uansett hvor langt du løper!
Han var visst en ordentlig plage. Ingen likte ham.
Jeg hørte at du halshugget ham.
Hodet er flyttbart, ja, men...
Du var sammen med Quell da fergen ble skutt.
Hvordan døde hun?
Det gikk så fort.
Jeg husker ikke, helt ærlig.
Må plaske litt vann i ansiktet.
Greit.
Hallusinasjon, forskyvning, retrett.
Du må kjempe mot fortvilelsen.
Lovene gjelder ikke for sånne som oss.
Er det deg, Takeshi?
Mor sa at å bære nag er dumt.
Hun sa at man må gi slipp på dem, ellers vil det drepe sjelen din.
Hva tror du?
Det er ikke rømningsveien.
Hvorfor?
De ga meg liv.
Tak...
Det er bare én grunn til at du ikke husker hva som skjedde.
Du ble lagret før eksplosjonen.
Jeg har aldri kunnet lyve for deg.
Hvorfor gjorde du det?
Hun spurte meg om det.
Jeg sa det var fordi de ga meg liv.
Men sannheten er at jeg gjorde alt for deg, storebror.
Tekst: Helle Ulvestad