EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
BASERT PÅ ROMANEN AV RICHARD K. MORGAN
Faen.
Nei...
TRYKK FOR Å KJEMPE VIDERE
Kristin.
Mamma?
Mamma, hvor er du?
Kristin.
- Kristin. - Mamma.
- Kristin... - Det går bra.
Det vil gå bra.
- Kristin. - Jeg lover.
Det vil gå bra.
Hva?
Han er bak deg.
Du trosser en gud.
Hvor er du?
Kom igjen!
Straffen må passe overtredelsen.
Hva mener du, pendejo?
Dette er ikke ekte. Dette er en konstruksjon.
Alt du har sett, er ekte.
Alle er døde. Jeg tok det opp så du kunne gjenoppleve det.
- Hvor mange ganger har jeg gjort dette? - Mange. Men vi er langt fra ferdige.
Jeg sletter det, og vi begynner på nytt.
Nei.
Nei!
Nei.
Dette er en konstruksjon.
- Hvor mange ganger har jeg gjort dette? - Langt ifra mange nok.
Nei.
Slipp meg ut!
Hører du meg?
Kan noen høre meg? Slipp meg ut!
Slipp meg ut!
Tak!
Bare mine våpen er på skipet.
Ikke.
Utløst mot stabelen har batongene nok strøm til å gjøre psykisk skade.
Noen sekunder lenger, ekte død, så hold deg stille.
Faen.
FATAL FEIL
KARANTENE
Det er sant.
Forbanna Ava Elliot.
Det var min idé. Hun gjør som jeg sa.
Ikke tro at du ikke knuste hjertet mitt ved å gjøre det.
Skal jeg slå alarm? Kontakte staben?
Nei.
Vi varsler ikke folkene hans om at han ble tatt.
Spor hacken.
Om den kom fra hotellet, vil jeg få AI-en pulverisert.
Hent de andre hit.
- Bare hør på meg, Rei. - Hvorfor?
Du hører aldri på meg.
Da du ble med i Protektoratet,
da Yakuza kjøpte meg, da du sa ja til utsendingene,
tok du alle avgjørelsene.
Det tar slutt her.
Pulsen stoppet alt.
Den starter ikke på nytt. Jeg får ikke signal.
- Jeg vet det. - Er ikke du bekymret?
Jeg hoppet over bekymring og gikk rett til panikk.
- Gikk dipen gjennom? - Ja. Jeg brente henne ned.
Du burde ikke ha gjort det.
Hvorfor sa ikke sensorene at jeg hadde kommet inn?
Kanskje det er en feil i systemene dine?
Hva...
...foregår?
Elektrondestabilisator.
Nei.
Miss Elizabeth?
De dreper meg i det ekte. Du kan ikke bli. De kommer etter deg.
De ville alltid komme.
Gi meg hånden din. Jeg sender deg til Matrisen.
- Du blir trygg. - Nei.
- Ikke tid til krangling. - Jeg drar, men jeg stikker ikke av mer.
Jeg løper imot det.
Send meg opp.
- Du kan ikke... - Jeg kjenner treet nå.
Grenene brer seg i alle retninger. Og jeg ser dem alle.
AI-er er lette å drepe med riktig verktøy.
Om du ikke sender meg, tar de meg.
Hva ser du?
Redning.
Død.
Mickey!
Du skjøt ham i stabelen, din jævel!
Hevn.
Kanskje du kan si hvilken rekkefølge?
Det er på tide å sende meg bort.
- Jeg kan ikke. - Jo.
Du gjør det.
Du har alt gjort det.
Du ga meg så mye.
Hva enn det betyr å være menneskelig, Eddie, så er du det.
Du fortjener ikke å bli kalt menneske, din avskyelige skapning.
Og du er en død maskin.
Og vi sees i helvete.
Jeg sender deg til Head in the Clouds.
Vær forsiktig.
Ikke vær redd på mine vegne.
Vær redd på monstrenes.
"Og hverken englene i himmelen
eller demonene under havet
kan rive sjelen min
fra sjelen til den vakre..."
Hvem sin stabel er dette?
Eller "var".
DHF-en er mørk. Ingen er her.
Hvem enn det var, vil du ikke se dem igjen.
Kom igjen.
Du!
Ingen skal starte i en synt i kveld.
Du skal ikke være der.
La meg gjette.
Kjæresten din vil ha deg i premium silikon?
Braeman i ingeniøravdelingen, vel?
Jo.
Jeg skal ikke rapportere deg.
Jeg har alltid villet prøve en sånn.
Jeg liker ikke det blikket.
Lat som du vil ha det.
Liker du ikke denne modellen?
Jeg kan være den du vil.
Nei. Slipp meg forbi!
Tanaka!
Jeg må snakke med deg.
Vær så snill.
Dette er et åsted. Du har ingenting her å gjøre.
Ikke med meg. Ikke nå lenger.
Fordi de fortsatt betaler deg?
Du tror fremdeles at du er bedre enn meg. Forsiktig.
Eller så vil jeg falle i unåde?
Det er det du er bekymret for. Å tape det du har?
Tryggheten, jobben, livet.
Det har du allerede gjort, kaptein.
Jeg tror du blander meg med deg selv.
Jeg kom hit for å gjøre det rette.
Du har ingen grunn til å stole på meg,
men jeg tror du har litt anstendighet, og jeg prøver å finne min.
Hva enn du vil ha...
Jeg kan ikke.
Få henne ut herfra.
Jeg vet hvor hun er, for jeg vet hvem som har henne.
Du må bare spørre meg.
Spør meg hvor Ortega er.
Hei. Det går bra.
- Hei. - Kovacs?
Kristin...
- Jeg skal drepe deg! - Ikke!
Din kjerring!
- Slipp meg! - Jeg gjør alt du vil.
Bra. Velg hvem som blir skutt i stabelen.
Ellers får jeg alle drept nå.
- Ikke gjør dette. - Jeg skal ikke det.
- Du skal. - Hva?
Det finnes én kule.
Én.
Velg.
Dette handler ikke om dem. Det handler om oss.
Du fikk det til å handle om dem.
Det er på tide at du utvikles.
Forvandling gjør alltid vondt.
Jeg endret meg, gjorde meg selv sterkere.
Det kan du også.
Du må bare velge en.
Det er ekte makt.
Å kutte bort tingene som gjør deg svak, én etter én.
Omfavne den makten.
Vær på vinnersiden.
La dem gå...
...ellers mister du alt.
Kom tilbake til meg, Tak.
Vær så snill...
Du vil ikke gjøre det.
Vent. Vær så snill!
Tror du jeg ga deg et ladd våpen?
Vil du risikere livet ditt for dem?
Du tror at du elsker henne, ikke sant?
Jeg tåler ikke den jævelen.
Stemmer. Du er håpløst utilgjengelig og dømt til å dø.
Du har virkelig en type.
- Så jeg skal drepe henne først. - Nei. Vent.
Ikke.
Ok.
Ok. Jeg blir.
Det blir bare oss to. Som før.
Bare la dem gå.
Det er en begynnelse.
Før dem bort.
Jeg sparer dem til deg.
Du skal drepe alle.
Og når du gjør det, vil du ikke engang bry deg.
Hvem er du?
Jeg betalte for å ha etasjen for meg selv.
Jeg ba ikke om S&M-pakken.
Men kanskje jeg tar den likevel.
Den er gratis.
Jeg har gjort alt jeg kan for å få deg til å forstå.
Jeg har vært den lille jenta du savner så mye.
Jeg har ikke mer tålmodighet.
- Slåss, så får ildfluene dine lide. - Hva gjør du?
Tar ut kameraet.
Ingen vil se opptaket.
Og mens vi holder på, la oss bli kvitt det omslaget.
- Nei. - Jeg er en Met.
Vi tar det vi vil, når vi vil.
Som Ortega-barna?
De var råmateriale.
Midler for å få respekten jeg fortjener.
De var barn. Akkurat som vi var.
Du tror jeg bruker dette fordi jeg savner henne.
Jeg savner henne ikke.
Jeg hater henne.
Mor var svak. Hun fortjente å dø.
Det er en påminnelse om å aldri bli som henne.
Rei-chan...
Ikke kall meg det. Jeg er ikke den patetiske lille jenta mer.
Jeg drepte henne...
...og ble noe sterkere.
- Raskere. - Det går ikke.
- Du knivstakk... - Han blør. Han er skadet.
Smerte er undervisning. Den advarer: "Ikke gjør dette."
Kanskje du burde ha lyttet.
Du er ikke autorisert til å være her. Tilbake på rommet.
Hent Kovacs! Fort!
Herregud.
Lizzie?
Jeg skal vise deg hvor høyt jeg elsker deg.
Jeg er lei for at jeg sviktet deg.
Jeg skal spise deg opp.
Hold ham i ro.
Jeg skal drepe dette skipet.
Alle systemene går gjennom disse terminalene.
Hun skal kutte hovedstrømmen og backupene, så vi må bruke alle tre bryterne samtidig.
Elliot-familien skal styrte denne jævelen.
Slå av bryterne når jeg sier ifra.
Klar? Ferdig? Gå.
Kovacs!
Advarsel. Luftfartøyet opplever katastrofalt strømtap.
Evakuer straks.
Ingen flere døde barn.
Hvem skal stoppe meg?
Luftfartøyet vil begynne å miste høyde om mindre enn ti minutter.
Evakuer straks.
Din mor ba til Gud da hun døde.
Hvor er guden din nå?
Du får snart møte Ham, din jævel.
Jeg dreper deg før jeg lar deg sette meg i bur.
Alle av skipet!
- Advarsel. - Løp!
Dette luftfartøyet vil miste høyde om fem minutter.
Ikke!
Han er min.
Hva gjør du? Du er kjøpt og betalt.
Ikke i dag.
Nei, vær så snill.
Min mor ba til Gud, og han la deg i mine armer.
Vær så snill.
Så si meg...
...er du troende, jævel?
Kovacs!
Kovacs! Hører du meg?
- Kovacs! - Reileen Kawahara! Åpne døren! BCPD!
- Du er arrestert! - Hører du meg?
- Trekk unna.
De kommer seg aldri inn.
Da blir vi her.
Vi vil krasjlande, men du skal møte i retten.
Jeg skal ikke legges på is.
Advarsel. Luftfartøyet vil begynne å miste høyde...
...om tre minutter.
Hjelp meg.
Vi kan komme oss til skroget, over fluktkapslene.
Du kan like godt skyte meg.
Hjelp meg, så gir jeg deg Quell.
Hva?
Jeg kopierte henne. Rett før eksplosjonen.
Hun visste det ikke.
Det er det ubesvarte spørsmålet.
Et mysterium som må løses.
Hvor er hun?
DHF-en hennes er skjult. Du finner henne aldri uten meg.
Du kan få henne tilbake.
Alt hun visste, alt hun var, helt til sin siste stund.
Du så meg.
Du hørte meg.
Dypt i sinnet ditt...
Jeg visste det alltid.
Hjelp meg å rømme, så er hun din.
Jeg kan ikke.
Du kan ikke.
Gjør som jeg sier, ellers får du henne aldri tilbake.
Får aldri se henne igjen.
Du har blitt alt vi kjempet imot.
Gjør det.
Jeg vil aldri stoppe.
Kovacs!
Nei, Kovacs.
Kovacs?
- Kovacs? - Kristin.
Adjø.
Herregud.
Hør på meg.
Du må komme deg ut.
Jeg blir hos henne.
Advarsel. Luftfartøyet begynner å miste høyde...
- om ett minutt. - Kom deg ut derfra.
Åpne døren. Kom igjen.
Gjør det verdt noe.
- Jeg drar ikke uten deg. Kom igjen. - Gå, Kristin!
Nei!
- Kom igjen. - Nei.
Hun var min søster,
og jeg elsket henne.
Hun gikk seg vill.
Men på sin egen måte elsket hun deg også.
Advarsel. Luftfartøyet mister nå høyde.
Lappeteppemannen vil knekke beina dine
Lappeteppemannen
Jeg blir, Tak. Jeg vil alltid være hos deg.
Fortell meg en historie.
En som ikke ender i død.
For lenge siden,
og mange verdener unna,
var det en ung prinsesse
som ble foreldreløs i krigstider.
Hun ble bedt om å lede kongerikets hærer,
for det var ingen andre.
Hun var den voldsomste blant krigere,
elsket av folket sitt, ustoppelig på slagmarken.
Hun red ut hver dag
og reddet sine undersåtter i strid etter strid.
Men hver kveld, når kampen var over,
var hun alene.
Til en dag da en bondegutt kom for å slutte seg til hæren hennes.
Ensom og sint, like voldsom som henne.
For første gang
opplevde hun at da hun dro ut for å redde andre,
var det noen ved hennes side som ville redde henne.
Så kom krigens dystreste kamp.
Prinsessen og bondegutten stod sammen,
og lovet at intet mindre enn døden skulle skille dem.
Hun falt for en fiendes sverd...
...og døde for øynene hans.
Og de som hørte historien, gråt over kjærlighetens død.
Dette er en uvanlig situasjon, Mr. Kovacs.
Vi klarte å finne stabelen din i vraket i bukta,
men omslaget ditt døde i krasjet.
Derfor er vi i det virtuelle.
Det er noe av det uvanlige.
Motparten din nektet å bli avhørt i virkeligheten.
Jeg har vært på en øy og fått meg noe, og han krasjet og døde.
Jeg kunne i det minste dele det samme virtuelle avhøret.
- Det er en solidaritetsting. - Det er problemet.
Det finnes en benådning for Takeshi Kovacs,
men bare for én av dere.
FN har tatt over etterforskningen
på grunn av det sensitive ved det du har oppdaget,
og selv om vi er takknemlige for tjenesten dere begge har gjort for protektoratet
da dere avslørte denne kriminaliteten...
Vi kan ikke la to Kovacs-DHF-er overleve. Det er ulovlig.
Så én av oss må dø.
Det blir deres avgjørelse.
- Sammen. - La meg snakke med ham.
Og jeg velger konstruksjonen.
Ansiktsuttrykket hennes.
Ansiktsuttrykket hennes da jeg trakk av.
Det var nesten lettelse.
Kanskje hun innså hva hun hadde blitt.
En måte å gi slipp på.
Du så øynene hennes.
Kunne du se det?
Jeg vet ikke.
Det vil jeg nok aldri vite.
Vi må velge hvilke minner vi vil beholde. Dine eller mine?
En sær måte å spørre hvem av oss som skal dø på.
Vil du spille om det?
Stein, saks, papir?
Gi dem evig hvile, Herre.
La evigvarende lys skinne på dem.
Måtte deres sjeler og sjelene til alle som har gått bort,
gjennom Guds nåde
hvile i fred.
Amen.
Hvordan?
Jeg hadde dobbeltomslag.
En av oss døde.
Hvilken er du?
Den du sa adjø til.
Det er vakkert, Miriam. Nydelig.
Jeg kan ikke tro at jeg ser på fossilet til en faktisk eldre.
Det får deg til å lure på om våre minner
av den eldre sivilisasjonen er det som ga oss ideen om engler?
Han drepte sin egen stabel.
Han har en gammeldags vane. Kall det ære.
Tosken ville glemme,
som om det vasker bort det han gjorde.
Eksplosive anklager som impliserer Laurens Bancroft,
Met-mogul og en av de bebodde verdenes rikeste menn,
i drap og omslagsdød.
Krasjet til Head in the Clouds, ett av husene, i forrige uke
sies å være koblet til det.
Det påstås at Bancroft tok sitt eget liv
for å unnslippe skyldfølelse for forbrytelsen sin,
men ikke før etter at han ulovlig påvirket
medlemmene av FN-retten til å stemme nei til Vedtak 653.
Presset øker i retten om å revurdere 653,
som vil tillate at ofre vitner mot drapsmennene sine,
selv om de har religiøs koding i stabelen sin.
Laurens, hva enn du har gjort...
...står jeg ved din side.
Jeg...
Jeg kan være mange ting, men jeg er ingen morder.
Så klart ikke.
Prescott drepte deg ikke.
Kom deg ut.
Du var alene i rommet.
Du var ikke gal. Bare en feiging.
Nei.
Nei, jeg vet hvem jeg er.
I bunn og grunn er jeg en anstendig mann.
Du vil bli arrestert for å ha drept Lena Rentang.
Jeg vet ikke hvem det er.
Fordi du skjøt deg selv i stabelen for å glemme henne.
Så denne kriminelle Kawahara-kvinnen finner opp en historie og får sendt det.
Ingen vil tro på det.
De vil tro Mary Lou Henchy.
Reileen hadde stabelen hennes. De fisket den ut av bukta.
Straks 653 blir godkjent, vil Mary Lou snakke.
Om du så har rett, om jeg drepte den jenta på ekte,
så er han som gjorde det død. Jeg ødela ham.
Du slettet minnet, ikke handlingen.
Dette kan ikke være meg.
Du har levd for lenge.
Jeg trodde...
Jeg trodde jeg hadde en grense jeg ikke ville krysse.
Jeg trodde jeg hadde samvittighet.
Å rette pistol mot deg selv når du vil leve, krever en demons viljestyrke.
Du trodde du var en gud.
Du er mer som djevelen selv.
Politiet venter nede.
Pass på familien, Isaac.
Jeg etterlater alt til deg.
Som jeg skulle ha gjort for lenge siden.
Jeg overgir meg selv for forbrytelsene jeg har utført.
Vi er ikke ferdige.
Ikke sant, Miriam?
Hva?
- Hva snakker han om? - Jeg aner ikke.
Har ikke du gjort nok, Mr. Kovacs?
Hva gjør denne personen i mitt hus?
Lizzie?
Si det du kom for å si.
Lenge kunne jeg ikke huske hva som skjedde med meg.
Jeg kunne ikke engang snakke.
Men det kan jeg nå.
Jeg ble gravid.
Jeg kom for å si det til deg, men du var ikke her.
Hun var det.
- Hore. - Pass hva du sier til datteren min!
Du slo meg og sparket meg, og du fortsatte å sparke meg.
Jeg husker alt.
Det er løgn.
Herregud.
Jeg ville bare prate med henne.
Jeg tilbød henne penger, alt,
om hun bare ble kvitt det.
Jeg ble sint.
Det var et uhell.
Du tok babyen min!
Du måtte stoppe henne fra å bli spunnet opp igjen.
Du ba meg skaffe en fikser. Så jeg ga deg den beste.
Reileen tok henne til Wei-klinikken, gjorde henne gal og dumpet henne.
Politiet brydde seg ikke om en omslagsdød hore,
så ingen fant ut om barnet.
For Guds skyld, Miriam.
Du forstår ikke.
Barna er alt jeg har.
Barna er mine!
Reileen ville ha noe i gjengjeld, så hun fikk deg til å dope ned mannen din.
Var det du?
Var det du som svek meg?
Du får ikke snakke om svik.
Du gjorde dette mot meg.
Vi har ødelagt hverandre.
Ikke sant?
Miriam Bancroft, du er arrestert for omslagsdøden til Elizabeth Elliot
og den tvungne aborten mot hennes vilje.
Ava Elliot ble benådet.
Jeg betalte omslagslånet hennes, ga henne kroppen sin.
Lizzie beholdt synten.
Når noen spør hvorfor, sier hun: "Fordi den ikke er ekte."
Hun vet ikke om hun er det heller.
653 ble godkjent. De døde kunne anklage drapsmennene sine.
Verden endret seg. For oss alle.
- Det er ingenting mer å pakke ut. - Virkelig?
Vi kan ikke være ferdige.
- Tror du han vil like det? - Ryker?
Han er heldig.
Du er grunnen til at han ble frikjent. Det er ikke flaks.
Han ble frikjent fordi han er uskyldig.
Han fortjener å få tilbake livet sitt.
Alt han mistet.
Og når du har levert Rykers omslag...
...hvor drar du?
Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke noe,
annet enn at hun lever.
Lykke til, Takeshi Kovacs.
Etter at prinsessen døde,
vandret bondegutten i verden,
full av fortvilelse.
Før han en dag møtte en udødelig
som sa at prinsessen hadde blitt stjålet,
fanget i trolldom.
Så nå leter han etter henne, i denne verden og alle andre.
For et sted,
skjult bak frossent glass og tykke vegger av dødelige torner,
sover hun.
Hun venter på å bli vekket.
Og en dag vil han finne henne.
Tekst: Helle Ulvestad