PALUN SEADISTAGE OMA MONITOR KUVASUHTELE 16:9
Euroopa mandri kõige idapoolsemas otsas
asub endine Zubrowka Vabariik, kunagine Impeeriumi nurgakivi.
LUTZI VANA KALMISTU
Mälestades meie rahvuslikku aaret
AUTOR
GRAND BUDAPEST HOTELL
Äärmiselt tihti tuleb ette eksiarvamust,
et kirjaniku kujutlusvõime töötab lakkamatult
ja et ta tuleb pidevalt lagedale lõputu vahejuhtumite ning sündmuste jadaga,
tõmmates lugusid välja otsekui varrukast.
Tegelikkuses on tõde lausa vastupidine.
Kui inimesed saavad teada, et oled kirjanik, toovad nad sulle üha uusi tegelasi ja sündmusi
ja nii kaua, kui säilitad võime jälgida ning hoolikalt kuulata,
leiavad need lood sind jätkuvalt...
Jäta. Jäta! Ei! Ära tee seda!
Leiavad need lood sind kogu su elu vältel.
Inimesele, kes tihti teiste lugusid vestab,
vestetakse palju lugusid. - Vabandust. - Pole midagi.
Järgnevaid sündmusi kirjeldati mulle nii,
nagu ma neid siin praegu teile esitlen,
ja seda täiesti ootamatul moel.
Aastaid tagasi, kui ma põdesin toona intellektuaalide seas
laialdaselt levinud "Sulesepapalavikku",
otsustasin ma veeta ühe augustikuu Alpides asuvas
Nebelsbadi kuurortlinnakeses ning broneerisin endale toa Grand Budapestis,
kaunis, uhkes ja kunagi väga kuulsas asutuses.
Oletan, et nii mõnigi teist teab seda kohta.
Hooaeg oli läbi ning koht ise kaugel moekast
ja juba oli jõudnud alata selle allakäik,
mis tõi endaga lõpuks kaasa koha lammutamise.
Hotelli vähesed külalised õppisid selle üüratu koha ainsate asukatena
üksteist kiiresti nägupidi tundma,
kuigi minu arvates ei olnud ükski neist
jõudnud kaugemale viisakatest peanoogutustest,
kui põrkasime kokku palmiaias, araabia saunas
või siis koloaadfunikulööri pardal.
Tundus, et oleme üsnagi vaoshoitud seltskond
ja ainsagi erandita kõik ka üksikud.
Võib-olla just üldisest vaikusest tingituna
olin loonud pinnapealse semusuhte lääne-eurooplasest hotellipidajaga,
keda teati üksnes nime järgi monsieur Jean, ja kes paistis silma sellega, et oli üheaegselt
nii laisk kui ka tegelikult üsnagi abivalmis.
Oletan, et ta ei olnud kõrgepalgaline.
Igatahes, ühel õhtul, kui seisin monsieur Jeaniga küünarnukid vastakuti,
nagu mul oli juba harjumuseks saanud, märkasin ma meie seas üht uut nägu.
Väikest kasvu vanemat, korrektset meest, kelle nägu oli üllatavalt elav ja intelligentne
ning kellest õhkus koheselt tajutavat kurbust.
Ta oli üksik nagu meie kõik, aga samas oli ta ka esimene, kes jättis mulle
tõeliselt üksildase inimese mulje. See oli ka minu seisundi sümptomiks.
Kes see huvitava moega mees on?
Uurisin ma monsieur Jean käest. Minu üllatuseks oli ta äärmiselt rabatud.
Kas sa siis ei tea? - Küsis ta.
Kas sa teda ära ei tunne? - Ta jättis tõesti kuidagi tuttava mulje
See on hr Moustafa ise. Saabus täna hommikul.
See nimi tuleb kindlasti tuttav ette vanema generatsiooni esindajatele teie seas.
Zero Moustafa oli kunagi Zubrowka kõige rikkam inimene
IMMIGRANT SAI HIIGELVARANDUSE ZERO VALLUTAB TURU
ja ta oli endistviisi Grand Budapesti omanik.
PAKT SELTSIMEES ZERO M.-IGA
Ta tuleb tihtilugu ja peatub siin nädala.
Kolm korda aastas, aga mitte kunagi kõrghooajal.
Monsieur Jean andis märku ja ma nõjatusin lähemale.
Ma räägin sulle ühe saladuse. Ta võtab üheinimesevoodi vannita toas
ülemise korruse tagumises nurgas ja see on veel väiksem kui teeninduslift.
Kõigile oli teada, et Zero Moustafa oli elanud
kontinendi kõige luksuslikemates lossides.
Aga siin, tema enda pea inimtühjas hotellis ööbis ta töötajatele mõeldud kambrikeses?
Sel hetkel vallandus aga juhuslik draama...
Pask.
...mis nõudis monsieur Jeani otsekohest ja jäägitut tähelepanu.
Minu oma see aga kaua köita ei suutnud.
Samas olin aga selle huvitava mehe loo ootamatu katkemise tõttu
nagu väljend kõlab: "gespannt wie ein Flitzebogen"
ehk siis teisisõnu nagu tulistel sütel, kuhu jäin varajaste hommikutundideni,
mil müstilisel ja üdini usaldusväärsel moel
otsustas saatus taas kord mängu astuda.
Ma imetlen teie lugusid.
Kuidas palun?
Ütlesin, et tean ja imetlen teie kauneid lugusid.
Tänan teid väga, sir.
Kas monsieur Jeanil oli öelda sõna või paar selle asutuse eaka omaniku kohta?
Pean tunnistama, et ma ise pärisin teie kohta.
Monsieur Jean on küll täiesti pädev,
aga me ei saa väita, et ta on esmaklassiline ega isegi mitte teisejärguline hotellipidaja.
Aga sellised need lood juba kord on. Ajad on muutunud.
Kuumaveevannid on väga ilusad.
Uuest peast küll. Seda ei saa aga säilitada.
Praeguse maitse jaoks liiga dekadentlikud.
Aga armastan neid varemeid sellegipoolest.
Kuidas te selle koha ostsite, kui tohin küsida?
Grand Budapesti.
Ma ei ostnudki.
Kui te ei küsi seda üksnes viisakusest ja te peate ütlema, kui see nii on
aga kui see teid tõeliselt huvitab, siis kas tohin kutsuda teid täna õhtusöögile,
kus oleks minu rõõm ja privileeg rääkida teile "oma lugu". Sellisena nagu see on.
Kaks oliividega küpsetatud parti.
Jänest, salatit?
Pouilly-Jouvet '52 ja tilgakene brut'i.
See peaks pakkuma meile piisavalt aega,
kui ma kohe algust teen. - Aga palun.
Lugu algab meie ühise sõbra eelkäijaga.
Grand Budapesti algupärase hotellipidajaga.
Selle loo alguseks pole keegi muu kui...
OSA I: "M. GUSTAVE"
Laud akna äärde. - Jah, monsieur Gustave.
Kandik lauale. - Kohe, monsieur Gustave.
Siia. Kas need on ikka harjatud?
Muidugi, monsieur Gustave. - Kübarakarpidesse.
Oberstdorf & Company? - Jah, monsieur Gustave.
Teine. Kellel on piletid? - Minul, monsieur.
Anna need minu kätte.
Nendega on korras. Oota nurgas.
Ma ei lähe ära. - Kuidas palun?
Ma ei lähe siit ära. - Miks mitte?
Ma kardan. - Mida?
Kardan, et me ei näe enam teineteist kunagi. - Miks peaks midagi säärast juhtuma?
Ma ei oska seda sõnadesse panna. Tunnen seda.
Jumala eest, sa ei pea ju lahkuma, kui sa...
Tule minuga. - Kuhugi kuramuse Lutzi?
Ma palun. - Anna oma käsi.
Midagi pole karta. Närveerid alati enne reisi.
Tunnistan, et praegune paanikahoog on sügavam,
aga tõesti... Jumal, mida sa oma küüntega tegid?
Kuidas palun? - See lausa saatanlik lakk.
Värv on absoluutselt vale. - Sulle ei meeldi?
Mitte, et see ei meeldi. Tunnen lausa iiveldust.
Äkki see rahustab sind. - Mis? Ära deklameeri.
Kuula lihtsalt sõnu. Kuss. - Mitte praegu.
"Otsides kord laanes halli, iidset mändi,
sattus teele haud, eeterlik ja vihmast märg,
kiri sellel ammu kulun'd, kuid siiski selle kivi melanhoolsed praod..."
Kas sa süütaksid küünla minu eest?
Santa Maria käärkambris? - Teen seda isiklikult.
Pea meeles, ma olen alati sinuga.
Ma armastan sind. - Ja mina sind.
Pole tühiasi võita sellise naise lojaalsus 19 järjestikusel hooajal.
Jah, sir. - Ta on minust väga sisse võetud.
Jah, sir.
Aga sellisena pole ma teda varem näinud.
Ei, sir.
Ta värises nagu sittuv peni.
Tõesti.
Jookse Santa Maria katedraali Brucknerplatzil.
Osta üks tavaline, keskmise pikkusega küünal ja sa pead tagasi saama neli klubekit.
Süüta see käärkambris, lausu lühike palve ja too Mendli pagariärist courtesan au chocolat.
Ülejäänud raha anna vigasele kingaviksijale.
Otsemaid, sir. - Pea kinni.
Kes sa oled? - Zero, sir. Uus jooksupoiss.
Ütled, et su nimi on Zero? - Jah, sir.
Ma pole sind varem näinudki. Kes su palkas?
Hr Mosher, sir. - Hr Mosher!
Jah, mosieur Gustave?
Saan aru, et palkasite vargsi selle noormehe jooksupoisi ametisse?
Ta on katseajal.
Kui selle heaks kiidate.
Võib-olla tõesti. Tänan, hr Mosher.
Pole üldse mitte tänu väärt, monsieur Gustave.
Nüüd algab meie ametlik tööintervjuu.
Kas ma lähen ja süütan enne selle küünla?
Mida? Ei.
Töökogemus?
Hotell Kinski, köögipoiss pool aastat.
Hotell Berlitz, luuapoiss 3 kuud.
Enne olin ka panniküürija... - Kogemus null.
Tänan teid veel kord. - Müts otseks, Anatole.
Minu au, herr Schneider. - Pael on katki.
Need ei ole vastuvõetavad. - Täiesti nõus.
Haridus? - Õppisin lugemist ja õigekirja.
Alustasin algkooliõpinguid ja ma peaaegu...
Haridus null. - Nüüd see siis plahvatas.
Hommikust, Cicero. Kutsu siis neetud torujüri!
Täna pärastlõunal? - Kahtlemata, frau Liebling.
Mis kurat see veel on? - Mitte praegu.
Perekond?
Null.
6. korrus, Igor.
Miks sa tahad jooksupoisiks saada?
Kes ei tahaks? See on ju Grand Budapest.
See on nähtus omaette.
Väga hea.
Tuhat klubekit. - Issand halasta.
Kas teie olite ka kunagi jooksupoiss, sir?
Mida sa ise arvad? - Ilmselt pidite ju ka kusagilt alustama...
Mine ja süüta see neetud küünal. - Jah, sir.
Üks kuu hiljem
Ja nii minu elu algaski. Noorem-jooksupoiss katseajaga
Grand Budapest Hotellis ja seda monsieur Gustave H karmi käe all.
Minust sai tema õpilane ja temast minu õpetaja.
Kes on jooksupoiss?
Keegi, kes on nähtamatu ent samas olemas.
Talle jääb meelde, mida inimesed vihkavad.
Ta ennetab klientide vajadusi veel enne, kui vajadusi vajatakse.
Kõige tähtsam - ta on ääretult diskreetne.
Külalised teavad, et nende suurimad saladused,
millest osad on ikka üsnagi valgustkartvad, rändavad ühes meiega hauda kaasa.
Nii et hoia oma suu kinni, Zero. - Jah, sir.
See on praeguseks kõik.
Hakkasin mõistma, et paljud hotelli
tähtsaimad külalised tulid siia tema pärast.
See näis olevat tema töö lahutamatu osa, aga arvan, et see pakkus talle ka naudingut.
Tingimused olid alati samad.
Nad pidid olema rikkad,
vanad,
ebakindlad,
edevad,
pinnapealsed,
blondid,
klammerduvad.
Miks blondid?
Sest nad kõik olid seda.
Muuseas oli ta
kõige lõhnastatum mees, keda olin eales näinud.
Lõhn andis tema saabumisest juba ette teada
ja see püsis minuteid pärast tema lahkumist.
Töötasin nädalas 6 päeva ja pool pühapäeva kella viiest hommikul kuni keskööni.
Toiduportsjonid olid väikesed ent tihedad.
Kaks hommikusööki, kaks lõunat, hiline õhtusöök.
Monsieur Gusave luges ka igal õhtul palvet.
Ebaviisakus on üksnes hirmu väljendus.
Inimesed kardavad, et ei saa, mida tahavad.
Ka kõige kohutavam inimene vajab armastust
ja nad avanevad seepeale nagu lilleõied.
Mulle meenuvad seepeale värsiread:
"Maalri pintsli toimekad harjased puudutasid ebatäielikku nägu
ja värvi puudutus pani elama ta elutu põse."
Ise sõi ta õhtust üksinda oma toas.
Hotelli omaniku identiteet oli meile teadmata.
Kord kuus saabus tema esindaja, volinik Kovacs,
et vaadata üle numbrid ja anda edasi teated sellelt salapäraselt ettevõtjalt.
Nendel puhkudel kohtusid monsieur Gustave
ja juhataja herr Becker temaga eraviisiliselt.
Umbes samal ajal kohtasin ma ka Agathat.
Aga sellest me ei räägi.
OSA II: "Madame C.V.D.u.T"
KAKS NUMBRIT PÄEVAS ZUBROWKA HÄÄLEKANDJA
Mida sa tahad? - Vaadake.
KAS PUHKEB SÕDA? Tankid piiril
Krahvinna leiti buduaarist surnuna
Issand jumal.
Mul on väga kahju, sir.
Peame tema juurde minema. - Peame või?
Otsemaid.
Ta vajab mind ja vajan abi pagasiga.
Kui kiiresti jõuad pakkida? - 5 minutiga.
Tee seda ja võta kaasa pudel Pouilly-Jouvet '26 ühes jääanuma ning kahe klaasiga.
Et me ei peaks jooma restoranvaguni kassikust.
Ma süüdistan iseennast.
Ta üritas midagi öelda, aga ma ei kuulanud.
Kogu Lutzi linn riietub musta peale tema kohutavate, reeturlike laste,
keda ta ei suutnud isegi põsele suudelda.
Nad tantsivad nüüd nagu mustlased.
Tegelikult pole mõtet elus mitte midagi teha, sest see kõik on möödas silmapilgu vältel
ja järgmiseks tuleb juba koolnukangestus.
Parimad meie seast surevad nii vara.
Vahest jätab ta ka vanale sõbrale paar klubekit,
aga miski pole kindel enne, kui tint surmatunnistusel kuivanud on.
Ja linade vahel oli ta muide tõeline metskass.
Aga ta oli ju 84-aastane, monsieur Gustave. - Mul on ka vanemaid olnud.
Noorest peast on kõik nagu fileelõigud, aga ajapikku tuleb ette võtta odavamad tükid,
mille vastu pole mul aga mitte kui midagi. Hõrgum maitse nagu öeldakse.
Miks me odrapõllul peatume?
19. oktoober
Piiri sulgemine
Tervitus, mehed.
Palun dokumendid.
Suurima heameelega.
See pilt ei tee mulle just au. Kunagi peeti mind tõeliseks iluduseks.
Kapral F. MÜLLER
Mida see "F" tähendab? Fritz? Franz?
Franz. - Ma teadsin seda!
Ta teeb naljakat nägu.
See on turistiviisa 3. astme tööloaga, Franz kullake. Ta on minuga.
Tulge palun välja.
Pidage nüüd. Istu, Zero. Ta paberid on korras.
Ma uurisin töövahendusbüroost ise järele.
Teda ei tohi vahistada kuna ta on immigrant. Ta ei ole teinud midagi valesti.
Jätke, kurat võtaks!
Pole midagi! Las nad ajavad oma asju!
Ai, valus on!
Te räpased, rõugearmilised fašistiraiped! Käed eemale minu jooksupoisist!
Milles probleem?
See on täiesti ennekuulmatu.
See noormees töötab minu alluvuses Nebelsbadi Grand Budapesti Hotellis.
Monsieur Gustave?
Minu nimi on Henckels.
Olen dr ja pr Henckels-Bergersdörferi poeg.
Kas mäletate mind?
Tean täpselt, kes oled. Uskumatu. Väike Albert.
Mul on kohutavalt piinlik. Vabastage nad.
Laske nad lahti.
Teie kolleeg on hetkel päritolumaata.
Ta peab taotlema spetsiaalset transiidiluba, mis võib praegusel hetkel raskeks osutuda.
Võtke see.
See on ajutine.
ERILINE REISILUBA
Parim, mida pakkuda saan.
Kuidas su imeline ema elab?
Väga hästi, tänan küsimast. - Jumaldan teda.
Saada talle terviseid. - Teen seda.
Teie kaaslane oli minu vastu väga kena, kui ma olin üksik väike poisike.
Mina ja mu mehed vabandame teie ees.
Ma palun vabandust, sir.
Näed? Inimkonna barbaarsest tapamajast kumab veel läbi tsivilisatsiooni riismeid.
Seda pakume meiegi alandlikul, tähtsusetul...
Ah, persse sellega.
Kus ta on, Clotilde? Vii mind tema juurde.
Sa näed nii hea välja, kullake. Tõepoolest.
Nad on teinud suurepärast tööd.
Ma ei tea, mis kreemi nad sulle peale on pannud, aga tahan ka seda.
Sa pole aastaid nii hea välja näinud. Tõesti.
Näed välja nagu oleksid elus.
Sa muutsid selle ikkagi ära. Täiuslik.
Clotilde? - Jah, monsieur Gustave?
Klaas jahutatud vett ilma jääta palun. - Jah, M. Gustave...
Ja M. Serge soovib teiega oma kabinetis rääkida.
Heakene küll siis. Mul ei lähe kaua, kullake.
Meid juhatati läbi rohelise kaleviga kaetud ukse
ja läbi kitsa koridori ülemteenri sahvrisse.
Hetk hiljem paiskus köögiuks lahti ning sisse tormas väike teener valges.
Ma pole siiani unustanud ilmet tema näol.
Mis kurat siin ometi lahti on?
Mina ise polnud oma elujooksul kordagi sellisesse majja sattunud.
Tean väga vähe sündmustest, mis järgnesid.
Kuid lõpuks jõudis mulle kohale,
et kui kaalul on tohutu suure varanduse saatus,
levib inimese ahnus nagu mürk vereringes.
Onud, õe-ja vennalapsed, nõod, teised õhkõrna seotusastmega sugulased.
Vanaproua kõige kaugemad sugulased olid järsku puukoore alt välja roomanud.
Rahvakogunemist juhatas meie suureks üllatuseks
meile nii hästi tuttav volinik Kovacs, kes oli muuhulgas ka tähtis advokaat.
Ta oli surnud lese testamendi täideviija.
See siin on Madame D viimane tahe ja testament.
See sisaldab üleüldist tontiini,
koostatud enne tema kaasa surma 46 aasta eest.
Sellega kaasneb 635 täiendust,
esildist, parandust ja soovikirja,
mis on sisse viidud järgnevate kümnendite jooksul.
Selle akumulatsiooni lõplik seaduslikkus vajab veidi põhjalikumat analüüsi,
kuid selle büroo arvamuse kohaselt soovis Madame D, et enamik tema varadest
läheks üle tema pojale Dmitrile
ning eraldi elatusrahad määrataks tema õdedele
Marguerite'ile, Laetiziale ja Carolinale.
Väiksemad kingitused erinevatele pereliikmetele
nagu seisab ka vastavas nimekirjas, millele peatselt ka valgust heidan.
Samas aga...
Veel üks testamendilisand,
mis jõudis postiga minuni alles täna hommikul
ja mille saatjaks on Madame D oma elu viimastel tundidel.
See sisaldab muudatust algupärasesse dokumenti,
mille nüüd seaduses ettenähtud korras ette loen.
Selle dokumendi autentsust ei ole vastav täidesaatev ametnik veel kinnitanud
ja seega palun, et oleksite kannatlikud ning hoiduksite hetkel kommentaaridest,
kuni oma juurdlusega ühele poole jõuame.
"Minu lugupeetud sõbrale, kes lohutas mind
ja tõi päikesepaiste ühe vana naise ellu,
kuigi too arvas, et ta ei koge enam õnnetunnet.
Monsieur Gustave H-le
pärandan, kingin ja annetan maksuvabalt
ühes kõigi selle juurde kuuluvate volitustega
maali, mis kannab nime "Poiss õunaga",
mille autoriks on Johannes van Hoytl"
Ma ei suuda seda uskuda. - "...noorem..."
Mida?
"...mis pakkus meile mõlemale palju naudingut."
Van Hoytl?
Maksuvabalt? - Kas ta tohib seda teha?
Kes on Gustave H?
Kardan, et see olen mina, kullake.
See kuradi pede!
Ta on hotellipidaja. Mida sa siin teed?
Avaldan viimast austust armastatud naisele.
See mees tungis minu koju!
See pole veel sinu...
Üksnes siis, kui testament on tõendatud ja...
Sa ei saa "Poissi õunaga", va väike lilla!
Kuidas ma end nüüd sinu arust tundma peaksin?
Kutsuge politsei. Esitame süüdistuse.
Ta on terroriseerinud meid peaaegu 20 aastat.
Ta on armutu õnneotsija ning petis,
kes peab jahti nõtradele vanadaamidele
ja ta tõenäoliselt ka rautab neid!
Lähen voodisse kõigi oma sõpradega.
Kus on Celine?
Mida? Ta on surnud. Loeme tema testamenti.
Ah jaa. Muidugi.
Kui kuulen, et oled kasvõi sõrmeotsagagi minu ema puutunud, lõikan su kõri läbi!
Kuuled?
Ma pidin ju ometigi pede olema.
Oledki, aga biseksuaalne. - Vahetame teemat. Ma lahkun.
Palun oodake siin, aga vaikselt.
See maal "Poiss õunaga" on hindamatu. Mõistad?
Minu õnnesoovid, monsieur Gustave!
Nad kavatsevad selle nimel veel võidelda.
On see väga ilus. - Lausa kirjeldamatult.
Ka kõige andekama lauliku riim
suudab kirjeldada üksnes seda, mida ta ei ole!
Tema keel... - Kas tohin seda näha?
Miks ka mitte.
See on van Hoytli ülimalt peen portree imekaunist poisist, kes alles meheks saamas.
Blond, sile. Nahk valge nagu piim.
Laitmatust suguvõsast. Tema üks viimaseid töid erakätes.
Ja ka parim. See on meistriteos.
Ülejäänu sellest pasast on väärtusetu praht.
M. Gustave?
Kas saan teid aidata?
Jah, Serge.
Sa võid selle meie jaoks ära pakkida. - Pakkida ära...
"Poiss õunaga"?
KONFIDENTSIAALNE
Mida sa mulle ennist öelda tahtsid?
Kardan, et ma ei saa seda praegu öelda.
Kirjuta mulle homme. Lutzbahni jaama!
Ma ei loobu sellest eales. See meenutas talle mind.
Ja mulle teda. Alati.
Suren, see maal minu voodi kohal.
Märkad sarnasust?
Oo jaa.
Tegelikult peaksime selle maha müüma.
Enne, kui nad püüavad seda tagasi varastada.
Lisaks veel need kuutõbised soldatid rongis.
Sõda võib hotelliärisse suure languse tuua.
Mine tea - äkki lüüakse juba homme aknad kinni.
Anname pühaliku verevande.
Kontakteerume musta turuga ja müüme maali nädala lõpuks maha, lahkume riigist
ja hoiame Malta Rivieral madalat profiili, kuni rasked ajad mööduvad ja naasta saame.
Sinu abi, lojaalsuse ning teenistuse eest minu isikliku teenrina
saad 1,5% maali müügihinnast.
1,5? - Lisaks veel ülalpidamine.
Äkki saaks 10? - 10? Teed nalja või?
See on rohkem, kui õigele diilerile maksaksin ja sina ei tee vahet isegi valgusel ja varjul.
Ei, 1,5% on normaalne, aga tead mis?
Kui suren esimesena, saab sinust mu pärija.
Mul on vaid mõned elevandiluust juukseharjad
ning romantiliste luulekogude kollektsioon, aga ühel hetkel kuulub sulle kõik,
mida me pole hooradele ja viskile raisanud.
See on meie püha kokkulepe. Panen selle otsemaid kirja.
Mina, monsieur Gustave H, kes ma olen täna, 1932. aasta oktoobrikuu 19. päeval
üsna terve mõistuse ja täie tervise juures...
Ta ei rääkinud mulle kunagi, kust ta pärit on.
Ma ei pärinud temalt ta perekonna kohta.
Vabandust.
Politsei on siin. Nad küsivad teie järele.
Ütle neile, et ma kohe tulen.
Hea küll.
Kas võimud on sind kunagi küsitlenud?
Mässulised võtsid mu kinni ja piinasid mind pärast Kõrbeülestõusu.
Siis tead, mida teha. Suumulk kinni. - Muidugi.
Sa pole kunagi kuulnud sõna "van Hoytl". Läki.
Kuidas saan teid aidata, härrased?
Inspektor Henckels.
Zubrowka provintsi politseikomissari käsul arreteerin teid süüdistatuna Madame Celine
Villeneuve Desgoffe und Taxisi mõrvas.
Teadsin, et midagi on mäda. Surmapõhjust polnud.
Ta mõrvati ja te arvate, et mina tegin seda.
Seis!
OSA III: "19. KONTROLLPUNKTI VANGILAAGER"
Üks nädal hiljem
Kohtuistungi ootel
Mis juhtus?
Juhtus see, kallis Zero, et peksin vaeseomaks väikese, vesise krantsi Pinky Bandinski,
kellel jagus jultumust kahelda mu mehelikkuses, sest kui oleme midagi armuromaanidest õppinud,
siis seda, et kui leiad end sellisest kohast, ei tohi sa olla mingisugune kreemiperse.
Pead end tõestama esimesest päevast alates.
Pead võitma nende austuse.
Peaksid nägema, kuidas tema täna välja näeb.
Temast on tegelikult saanud lähedane sõber. Ma loodan, et te kohtute peatselt.
Niisiis. Sa rääkisid Kovacsiga?
Kohtusime salaja eile õhtul. Ta sundis mind vanduma piiblil, et vaikiksin.
Sina pead ka seda tegema. - Hiljem teen.
Ta arvab, et oled süütu. - Aga muidugi.
Milles mind süüdistatakse?
19. oktoobri öötundidel
saabus Desgoffe und Taxisi residentsi indiviid,
kelles majarahvas tundis ära Gustave H,
kes sisenes majja tagumise ametikäigu kaudu, ei teavitanud kedagi oma saabumisest
ning suundus siis mööda tagatreppe ja koridore
Madame D eluruumide poole.
Ei ole mingeid tõendeid, millest selguks, kas visiit oli eelnevalt kokku lepitud.
Järgmisel hommikul leiti Madame D strühniinimürgituse tagajärjel surnuna.
Monsieur Gustave'i nähti majas uuesti umbes 24 tundi hiljem.
Tema süüdistajad on ära toodud selles notari poolt kinnitatud tunnistuses.
Nendeks on enam-vähem kõik pereliikmed,
kuid võtmetunnistaja, kes olevat kõike näinud,
näib olevat jurisdiktsioonist põgenenud.
Tema praegune asukoht pole hetkel teada, kuid ametiisikud otsivad teda taga.
Kes ta on?
Serge? - Kahjuks küll.
See igavene väike noks.
Ei, ma ei usu seda. Teda sunniti selleks. Mind on kukutatud rästikupessa.
On teil äkki alibi?
Jah, aga ta on abielus Vestfaali hertsogiga.
Ma ei taha, et teda sellesse jamasse segatakse.
Kaalul võib olla teie elu.
Tean. Libu tegi sääred.
Ta on juba Kuninganna Nasstasja pardal, poolel teel Hollandi-Tanganyikasse.
Ärge andke alla.
Selle vandenõu
praeguseks avalikustatud detailid
olid meile tol ajal täiesti üle mõistuse.
Ma otsin Serge X-i,
kes on minu tööandja, Lutzi lossis elava
Desgoffe und Taxis perekonna teenistuses.
Jah, sir? - Olete tema õde?
Jah, sir. - Olete teda hiljuti näinud?
Ei, sir. - Ei, sir?
Ei, sir.
Pean ta kohe leidma ta enda ja kõigi teiste turvalisuse huvides.
Kui ta välja ilmub...
Jah, sir? - Öelge talle, et Jopling ütles:
"Tule koju."
Üks asi oli aga kindel:
Desgoffe und Taxis oli väga mõjuvõimas pere
ja meie armuaeg hakkas otsa lõppema.
Kiri monsieur Gustave'ilt. Zero.
Te tahate, et mina? - Loe see ette.
"Minu armsad ja ustavad kolleegid.
Tunnen teist puudust ja kirjutan seda kirja selle naeruväärse vangistuse kammitsates.
Kuni teie seas jälle vaba mehena kõnnin, on Grand Budapest
ja ka selle laitmatu maine teie kätes. Hoidke see plekituna ning jumaldage seda.
Hoolitsege iga viimse kui sentimeetri eest otsekui ma valvaksin teid nagu kull,
kellel on hobusepiits küüniste vahel.
Kui peaksin avastama vajakajäämisi kvaliteedis,
siis luban, et teile saab osaks karm karistus.
Suursugune maja on usaldatud teie kätesse.
Igasugustest lollustest andke Zerole teada.
Alati teie monsieur Gustave."
Siis tuleb ka luuletus, aga alustame supiga, sest see koosneb 46-st salmist.
"Märg, must tahm niisutab pigimustas rotipesas olevat kõntsa
ja seguneb metsamäda lõikava hõnguga, kui lõoke laulab tänavalapsest...!"
Ma pole seda teenrit kunagi usaldanud.
Ta on liiga aus. - Liiga aus, ütlete?
Olgu sellega, kuis on, aga leia ta üles ja tee seda siva.
Kas tohin kaasvangidele pakkuda taldriku lobi?
Ei? Ei kellelegi?
Teile, kellel suur arm üle näo?
Proovige. See on täna täitsa soe ja toitev. See vajab üksnes veidike soola.
Head päeva.
Lobi, härrased? On võtjaid?
Kuidas soovite.
Tõuske ja särage nüüd.
Hommikust, Pinky.
Jälle Mendl? - Justament.
Kellel on kõrilõikajat?
Hämmastav. - Mendl on parim.
Tagasi tööle. - Monsieur Gustave?
Jah?
Ma arutasin seda oma poistega. Arvame, et sa oled usaldusväärne sell.
Selles polegi mind varem süüdistatud, aga ma hindan seda väga.
Nüüd oled üks meie seast.
Kui armsasti öeldud.
Tänan, kulla Pinky. Tänan, Günther.
Tänan, Wolf.
Oli veel midagi?
Räägi talle, Ludwig.
19. kontrollpunkt pole mingi läbikäiguhoov.
Raudtrellid iga ukse, õhuava ja akna ees.
72 valvurit vanglakorrusel ja veel 16 tornides.
100-meetrine kukkumine krokodillikraavi.
Aga ka kõige parematel on oma nõrk koht ja seekord on see nõrk koht juhtumisi
tormidrenaaži- ja kanalisatsioonisüsteem, mis pärineb keskajast,
kui algupärane kivilinnus ehitati.
Keegi ei väida, et tegu on muretu jalutuskäiguga ühes kena daami ja valge puudliga,
aga sellel on olemas oma "haavatavus" ning see on meie lootuskiir.
Vaadake seda.
Kes selle joonistas? - Mis mõttes, kes selle joonistas? Mina.
Väga hea töö. Suurepärased jooned.
Sa oled kunstnikuna väga paljulubav.
Küsimus. Kuidas murda läbi alumisest jädemest?
See on ju oma 60 cm puhast graniiti, kas pole?
Kõrilõikajaga kaevamine tähendab minu hinnanguil 6 kuud pidevat tööd,
ja selle aja jooksul hukatakse vägivaldselt mitmed meie rühma liikmed.
Tabasid otse naelapea pihta, hr Gustave.
Meil on võltsdokumendid, tänavarõivad,
pulkadest ja voodipesust tehtud nöörredel,
aga me vajame kaevamisvarustust,
mida selles lobudikus on aga raske leida.
Kui olime looga nii kaugele jõudnud,
jäi vanamees vait ja lükkas lambasadula eemale.
Tema silmad tumenesid nagu kaks kivi.
Ma mõistsin, et miski vaevab teda.
Kas te olete haige? - Küsisin ma lõpuks.
Oh heldus, sugugi mitte. - Vastas ta.
Ma lihtsalt ei tea, kuidas lugu jätkata.
Ta nuttis.
Ma ei räägi Agathast kunagi, sest millal iganes ma tema peale mõtlen,
ei ole ma võimeline oma emotsioone kontrollima.
Paistab, et teda mainimata ei saa ma kuidagi.
Asi on selles, et ta päästis meid.
Meie kolmandal ametlikul kohtingul palusin ma tema kätt ja ta vastas jaatavalt.
Üks kuu varem
Kas abiellud minuga? - Jah.
Meil polnud kahepeale 50 klubekitki.
Keegi ei teadnud sellest, aga kes hoolinukski?
Me mõlemad olime selles maailmas ihuüksi ja me olime sügavalt armunud.
Võta. - Aitäh.
See on raamat. - Mõistan.
"Romantiline luule, 1. köide".
Monsieur Gustave soovitas. Mul on oma eksemplar.
Rikkusin vist üllatuse ära. - Avan selle siiski.
Loe pühendust.
Minu kõige kallimale aardele Agathale, keda ma jumaldan.
Austades, jumaldades ja imetledes suudluste, parimate soovide, tänu ja armastusega.
Z-it A-le.
Monsieur Gustave nõudis koheselt üksikasjalikku ja põhjalikku ristküsitlust...
Ta on lummav. Niivõrd lummav.
...mille kestel kinkis ta Agathale portselane
ja viis tosinat eraldipakitud valget tulpi,
mis olid asetatud lapse kirstu suurusesse karpi.
See ei kõlba. - Kuidas palun?
Miks ta mossitab sedasi?
Ta on minu tüdruk. Sa ei tohi talle asju osta.
Usutlen seda armsat olendit sinu eest.
Ära kunagi ole armukade, Zero. Mitte ilmaski.
Kas ta flirdib sinuga?
Jah. - Kiidan selle liidu heaks.
Agatha, mu iludus, naase oma armastatu juurde.
Peatselt saime teada...
Õnnistan teid mõlemat.
...et Agatha polnud mitte üksnes üliosav spaatli ja võikreemiga...
Mendl. - Nüüd.
Ta oli ka väga vapper.
Ta oli ilmselt sellisena siia ilma sündinud.
Midagi on puudu.
Ülioluline dokument, mis on kas kaotsi läinud või siis ilmselt hävitatud.
Ma ei tea, mis selles täpselt kirjas on ja ma ei tea, mida see endast kujutab,
aga sellest on jälgi ja varje kõikjal.
Ma ei taha teid ähmi täis ajada ja ma ei prognoosi erilisi muudatusi
magistraadi otsuses seoses teie pärandusega,
aga võttes arvesse aset leidnud surmajuhtumit
ning mõrvajuhtumi
kadunud võtmetunnistajat,
teen ettepaneku see lugu otsekohe munitsipaalinspektori lauale viia,
et saaksime absoluutselt välistada kõikvõimalikud sündsusetused tulevikus.
Nõus? - Ei ole nõus.
Ei ole nõus? - Ei ole nõus.
Tohin ma üht asja küsida, Vilmos? - Jah, Dmitri?
Kelle heaks sa töötad? - Kuidas palun?
Kelle heaks töötad?
Peaksid olema meie advokaat.
Kui täpne olla, siis olen testamenditäitja.
Antud juhul esindan ma varalahkunut.
Tõesti?
Jah. Minu töötasu on sätestatud...
Lõpeta see asi ja ära tekita laineid.
Nõus?
Olen advokaat.
Olen kohustatud järgima seadust.
Ei ole nõus.
Asi haiseb, õekesed.
Kas ta viskas just minu kassi aknast alla?
Ma ei usu. Ei. Tõsiselt? - Jopling?
Hea küll.
Ma pole sulle üht asja rääkinud, Agatha.
Hea küll. - Me varastasime ühe maali.
Väga väärtuslik. Vahest oma 5 miljonit klubekit.
Ma ei tea, kas selle kadumist on märgatud, aga kui minuga peaks midagi juhtuma...
Sa varastad kunsti?
Ühe pildi. Peame su jaoks plaani välja mõtlema.
Peida ära. Kodeeritud. Vajad suurendusklaasi.
Siin on kirjas, kuidas leiad "Poisi õunaga...
Ära võta alla poole jaemüügihinnast. Samuti...
Zero, ma olen pagar. - Oled kondiiter.
Ma ei ole hangeldaja, kui see on õige termin. Ma ei kauple varastatud kraamiga.
Väljendasin valesti. Proua jättis selle talle.
Jää magama.
Jah, herr Mendl.
Peida see ära. - Ei.
Hea küll, aga võta vastu ikkagi.
Riidehoiu kviitung PAKI SISU: Pärsia kass (surnud)
JÄRGMINE PEATUS: KUNSTIMUUSEUM
MUUSEUM SULETAKSE 15 MINUTI PÄRAST
MUUSEUM SULETAKSE 14 MINUTI PÄRAST
SISSEPÄÄS KEELATUD
VÄLJAPÄÄS
Järgmisel hommikul sai herr Becker veidra, viimase minuti teate volinik Kovacsilt,
mis nende kohtumise igaveseks edasi lükkas.
KAUBALADU
Kolm päeva hiljem
Teeme siis sääred.
KÖÖK
Kuidas teie sinna saite? - Hoia suumulk kinni.
Need tüübid püüavad põgeneda.
Mis sul viga on, kuradi koputaja?
Valvur! Valvur!
See oled sina. Tänan sind, hea, lahke inimene.
VALVURITE MAGAMISTUBA
Hea küll.
Seda võib ilmselt viigiks nimetada.
Tere õhtust.
Pinky, Wolf, Ludwig, see on jumalik Zero.
Günther veristati kahjuks katakombides.
Kes teab, millal taas kohtume, aga kui ühel...
Pea.
Ei ole aega vadistada.
Hoolitse enda eest, hr Gustave.
Õnn kaasa, poiss.
Kuhu turvamaja jääb? - Ma ei leidnud seda.
Turvamaja pole? Meil pole siin kuhugi minna?
Kahjuks küll. Ma küll uurisin järele, aga...
Mõistan. Liiga riskantne. Improviseerime siis.
Nüüd maskeeringud selga.
Me juba kanname neid. - Ei kanna.
Rääkisime ju võltsvurrudest ja ninadest.
Sa ei toonud? - Arvasin, et kasvatate vuntsid.
Ja see ei näeks ju realistlik välja.
Korralikult tehes on need täiesti usutavad. Aga ma saan sinust aru küll. Olgu nii.
Anna siis paar sortsu L'air de Panache'i.
Ma ei saa sedagi? - Unustasin selle maha.
Tõsiselt ka või? Unustasid L'air de Panache'i?
Ma ei suuda seda uskuda. Kuidas sa võisid?
Olin vanglas! Kas mõistad, kui alandav see on?
Ma haisen.
See on lihtsalt suurepärane. Seda on ilmselt oodata...
Kust sa tulidki?
Aq Salim al-Jabatist. - Täpselt.
Seda on ilmselt oodata Aq Salim al-Jabatis, kus inimese kõige väärtuslikumaks varaks
on virn räpaseid vaipu ja nälgiv kits, inimesed magavad telgiräbala taga
ning söövad datleid ja skarabeuseid.
Aga ma ei õpetanud sind sedasi välja.
Mis sundis sind lahkuma maalt, kus on nii ilmselt su õige koht,
et saada kodunt ülikaugel pennituks muulaseks
ja seda veel rafineeritud, arenenud ühiskonnas,
mis saaks väga hästi hakkama ka ilma sinuta?
Sõda.
Kuidas palun?
Seda, et mu isa mõrvati ning mu ülejäänud pereliikmed hukati.
Meie küla põletati maani maha ja need, kes eluga pääsesid,
pidid põgenema. Ma lahkusin kodumaalt sõja tõttu.
Ah soo. Nii et oled siis rohkem nagu pagulane?
Kindlasti.
Pean ilmselt kõik oma sõnad tagasi võtma.
Milline idioot ma olen. Haletsusväärne narr.
Neetud, isekas tõbras.
See on häbiväärne ega vasta hotelli tasemele.
Vabandan sinu ees terve hotelli nimel. - Olite lihtsalt pahane, et parfüümi unustasin.
Ära otsi vabandusi. Võlgnen sulle oma elu.
Oled minu kallis sõber ja olen su üle uhke.
Sa pead seda teadma. Anna andeks, Zero.
Oleme vennad.
Kuidas meie kallil Agathal läheb?
"Päeva esimeses valguses teda nõmmel nägin
ja nii ma sinna aina naasin iga päev
ja kuigi äädikas mu südant pitsitas, ma..."
Väga hea. Ma katkestan sind, kuna anti häire,
aga hiljem tahan ma seda küll lõpuni kuulda.
Iga ristmik kinni 50 kilomeetri ulatuses.
Valve rongijaamadesse 100 kilomeetri ulatuses.
50 meest ja 10 verekoera valmis 5 minutiga.
Otsime läbi iga kringlimaja, vahvliaida, õlletoa
ja ka tipphotellid Äugenzburgist Zilchbrückini.
Need mehed on ohtlikud kriminaalid. Vähemalt kolm neist on seda.
Kes teie olete? Mida siin teete? Eraisikud pole siia lubatud.
Asja uurib sõjavägi.
See on hr Jopling. Tema tööandja ema oli üks ohvritest...
Lõuad.
Töötate Desgoffe und Taxisi perekonna heaks?
Teate, et Vilmos Kovacs mõrvati 23. oktoobril?
Ma tean, et ta jäi kadunuks.
Tema surnukeha leiti eile hilisõhtul kunstimuuseumi laoruumi taga sarkofaagist.
Tal puudus neli sõrme.
Mida te sellest teate? - Mitte midagi.
Saatke hr Jopling siit välja.
Mendli pagariäri.
Ühendage mind Excelsioriga Baden-Jürgenis ja palun tehke seda vastuvõtja kulul.
Meil pole valikut. Mujale meil minna pole. Ma ootan. Tänan.
Meie ainus lootus. Muidu sa sellest ei kuuleks.
Sa ei tohi sellest mitte kellelegi hingata.
Kas vannud? - Muidugi. Millest me räägime? - Ma ei saa seda öelda.
Kuidas saadakse piletid ooperi esietenduse esiritta kõigest päevase etteteatamisajaga?
Kuidas korraldatakse kuninglikus galeriis gobeläänikollektsiooni privaatnäitus?
Kuidas saadakse nurgalaua broneering Chez Dominique'is neljapäeva õhtuks?
Ivan, kullake, siin Gustave. Tere. Olingi veel umbes viis minutit tagasi.
Otsustasime omal initsiatiivil varem lahkuda. Läbi kanalisatsiooni juhtumisi. Täpselt.
Andesta, et sind katkestan, aga oleme plindris.
See on ametlik abipalve. Ma helistan selleks, et paluda appi...
OSA IV: "RISTATUD VÕTMETE ÜHING"
Ma helistan sulle tagasi, Gustave.
Just. Jää ootele.
Ma väga vabandan. Kas eelistate jalutada?
Meie asume siin. See on väga lihtne. Mööda mereäärset teed alla, siis vasakule.
Jojo, juhata palun härra välja.
Monsieur Georges Chateau Luxe'ist, palun.
Palju õnne sulle...
Võta üle.
Palju õnne, kallis... - Halloo, Ivan?
Selge.
Monsieur Dino Palazzo Principessast, palun.
Kõrgemale, kurat võtaks! Kõrgemale!
Võta üle.
Monsieur Georges. - Kõrgemale.
Ma mõistan. Otsemaid.
Monsieur Robin I'Hotel Cote du Capist, palun.
...ja kaks ja kolm.
Monsieur Robin, kõne monsieur Dinolt.
Võta üle.
Üks, kaks, kolm. - Jah, Dino.
Jah, Dino. Hea küll, Dino.
Monsieur Martin Ritz Imperialist, palun.
Liiga palju soola. Pipart ei ole piisavalt.
Võta üle.
Robin? Martin siin. - Liiga palju soola.
Seda ma kuulsin.
Võib-olla. Las ma teen paar kõnet.
Serge X kadunud. Volinik Kovacs kadunud.
Madame D surnud. Maal varastatud. Meie poolt.
Dmitri ja Jopling, armutud, kalgid metslased. Gustave H põgenenud. Mis veel?
Zero segaduses. - Zero segaduses tõepoolest.
Parajalt paks supp on koos, nagu öeldakse.
Miks üldse nii öeldakse? Mingi supimetafoor?
Ma ei tea.
Hüpake peale.
Leidsime teenri. Ta peidab end Gabelmeisteri tipu lähistel.
Veensime teda sinuga homme keskpäeval mäetipus asuvas observatooriumis kohtuma.
Ära sellest kellelegi räägi. Ta seletab kõik. Teie rong väljub nelja ja poole minuti pärast.
Siin on teie piletid.
Kolmas klass? - Rong on viimse kohani täis,
aga kontrolör oli kunagi
Versailles' sommeljee. Ta tõmbas mõningaid niite.
Restoranvaguni jaoks vajate neid.
Veel üks asi.
L'airde Panache.
Neil oli seda üksnes pool untsi.
Peame andma talle midagi sümboolse žestina.
Palju sul raha on? - 42 klubekit ja 3 marki.
Anna mulle 25. Jah.
Jumala õnnistust sulle. - Jäta.
Pean ta ees mütsi maha võtma. - Jumala eest.
Seda ma ette ei näinud. Mida järgmiseks tahad?
Räägi veel kord õega
ja seekord ole veenev.
Neetud hoorapoeg selline.
Püha perse!
Mida see pask tähendama peaks?
"Poiss õunaga"? Arvasin, et peitsid selle ära. Praegu märkad? - Arvasin, et läks hindamisele.
Kas te teete nalja või?
Selle võttis siit kaasa monsieur Gustave.
Ma ei ole Serge'i peale tige. Inimest ei saa selgrootuses süüdistada.
Ta on väike hirmunud, jalaväristajast argpüks.
See pole ju tema viga. - Ma ei tea. Kõik sõltub.
Seda võib öelda ju pea et iga asja kohta.
Muidugi kõik sõltub. Muidugi sõltub.
Jah, sul on ilmselt õigus. Muidugi sõltub.
See ei tähenda, et jätan selle sooroti kaela kahekorra käänamata.
Võiksin selle läbi viia? Tseremoonia, ma mõtlen.
See oleks väga tore.
Pean ütlema, et ta on minu arust suurepärane.
Sile nagu pesulaud, üüratu Mehhiko kujuline sünnimärk üle poole näo,
higistab tundide kaupa selles kuumas köögis samal ajal, kui see geenius Mendl
talle kuklasse hingab nagu mingi gorilla. Sellele kõigele vaatamata on ta
ilma mingi kahtluseta relvituks tegevalt armas.
Miks?
Asi on tema hinge puhtuses.
Ka tema imetleb teid, monsieur Gustave.
Tõesti? - Väga.
See on hea märk. See tähendab, et ta "mõistab".
See on väga tähtis.
Ära flirdi temaga.
PESUKORVIST LEITI KOHALIKU TÜDRUKU PEA
Kell 4 hommikul toimetati tüdrukule telegramm.
Ümbrik leiti laiba kõrvalt. Sisu oli kadunud.
Postkontor säilitab aga kõiki teateid 24 tundi.
Märkisin selle üles. See kõlab järgmiselt:
"Paki asjad, punkt.
Ole valmis lahkuma otsemaid, punkt.
Peidupaik Gabelmeisteri tipu lähistel, punkt.
Hävita see sõnum armastusega, punkt."
Kus see korv on?
Kauged eelmäed Gabelmisteri tipu lähistel
Kuhu teel olete, härra?
Suusatama? Kelgutama? Mäkke ronima?
Kolm klubekit.
Saatsin Agathale kiirtelegrammi
juhistega suunduda meie kokkulepitud varjupaika,
Nebelsbadi teel asuvasse mustlaskaravani.
Samal ajal kui mina ja monsieur Gustave rajasime jätkuvalt teed Zubrowka Alpidesse,
kus pidime kokku saama teener Serg X-iga.
Ettevaatuse mõttes lahkusime rongist vaikselt vahetult enne jaama jõudmist.
L'air de Panache.
Keskpäev. Observatoorium mäetipus
Uskumatu vaade. Seda tuleb küll tunnistada.
Olen nõus.
"See tihti öeldud tõde: ei ole ühtki helvest,
mis kujult teise sarnane..." - Keegi tuleb.
Olete monsieur Gustave Grand Budapesti Hotellist?
Jah. - Astuge järgmisesse vagunisse.
Olete monsieur Gustave Grand Budapesti Hotellist?
Jah. - Vahetage minuga kohad.
Olete monsieur Gustave Grand Budapesti Hotellist?
Jah. - Pange need selga ja laulge.
Olete monsieur Gustave Gra... - Jah, kurat küll.
Pihtige.
Ma olen süütu.
Ei, ei.
Andestage mulle. Ma ei tahtnud teid reeta.
Nad ähvardasid mind ja tapsid mu ainsa lähedase.
Ei. Kelle nad siis seekord tapsid?
Minu kalli õe. - Selle kompjalgse tüdruku?
Jah. - Sitavaresed sellised!
Ma püüdsin teid kohe alguses hoiatada. - Ma tean, kullake. Unustame nüüd selle.
Ma ei taha tüli teha, aga pese mu nimi puhtaks.
Ilmselgelt sa leinad praegu... - See pole kõik.
Asun asja juurde. - Arusaadav. Lase edasi.
Ma olin ametlikuks tunnistajaks, kui Madame D koostas oma teise testamendi,
mis jõustuks üksnes tema mõrva korral.
Teise testamendi? - Jah.
Juhuks, kui ta mõrvatakse? - Just.
Aga nad hävitasid selle.
Heldene aeg. - Samas aga...
Jah? - Tegin sellest koopia.
Teine koopia teisest testamendist? - Just nimelt.
Mis seal kirjas on? Kus see on? Milles asi on?
Ära hoia meid sütel. See on olnud tõeline õudus.
Ütle mulle lihtsalt, mis toimub, kurat võtku!
Serge? Serge? Serge!
Kuradi kurat. Nad kägistasid vaesekese.
Tule. Läksime!
Mis siis, kui ta kätte saame? - Ma ei tea.
Ta on mõrvarlik psühhopaat. Peame kinni. - Ma ei saa. Suudan vaevu seda juhtida.
TALIMÄNGUD
Sa haige, haletsusväärne värd. Vihkan sind.
"Kui see on minu lõpp, siis hüvasti jääge, hüüdis vilepillipuhuja, haavast veri voolamas,
kui kõmasid musketid ja ohvitser hüüdis "hurraa...
Ja kindlus langes.
See hingetõmme mul viimaseks vist jääb..."
Püha pask! Tegid talle ära!
Tubli poiss, Zero!
Gustave H! Te põgenete seaduse eest!
Andke alla ja ma isiklikult garanteerin
teile õiglase kohtlemise. Ärge üritage põgeneda!
Mida arvad? - Ma ei tea.
Enne hüppan siit alla, kui vanglasse lähen.
Pätsame maniaki mootorratta, võtame Agatha
ja "Poisi õunaga" ning põrutame Malta Rivierale.
Väga hea. Sa oled hämmastav, Zero. Tänan sind.
Põgus leinaseisak mälestamaks ustavat teenrit,
kes töökohustuste täitmisel brutaalselt tapeti.
Jää jumalaga, Serge.
Hea küll, läksime.
OSA V: "TEISE TESTAMENDI TEINE KOOPIA"
Sõda algas keskööl.
Pffeifelstad langes keskpäevaks ja 10 pataljoni tungis üle pika läänepiiri.
Ülemjuhatus suundus Nebelsadi.
24 tundi hiljem
Herr Mendl tervitab ülemjuhatust.
Kindral Stieglitz nõuab aiavaatega elutuba.
Paneme ta Hertsog Leopoldi sviiti. Minister Woroniecki kontorist saadeti sõnum.
Ta saabub päev varem. Toad 401, 402 ja 403.
Teatage taktikalise logistika osakonnale,
et nad kolivad kahestesse tubadesse kolmandal.
Neil läheb rohkem ruumi vaja.
Alanud on alguse lõpu lõpu algus.
Kurb, mööda lõppakord kõrtsi katkisel klaveril
kusagil hüljatud kummituslinna äärerajoonis.
Ma parem ei vaataks pealt sellist jumalateotust.
Mina samuti mitte.
Grand Budapestist on saanud armee kasarmu.
Ma ei astu enam eales üle selle ukseläve.
Mina samuti mitte. - Mitte kunagi enam ei...
Tegelikult arvan, et me ikka läheme sinna.
Dmitri.
Agatha.
Õhtust, hr Desgoffe und Taxis. Mina olen Chuck.
Te peatute õdedega Kuningas Ferdinandi sviidis.
Õhtust. Kindral von Shrecker palus mul...
Kes see on? - Kuidas palun?
Selle tüdruku käes on minu maal. Vabandust.
Kuues. - Pidage.
Kuues.
Herr Mendl saadab tervitusi.
PERSONALILIFT
Vabandust.
Kas oled näinud ühe pakiga kondiitritüdrukut
viimase pooleteise minuti jooksul.
Ta läks just hr Desgoffe und Taxisiga lifti.
Ma tänan.
Vabandust. Kes sa oled.
Otto, uus jooksupoiss. - Su väljaõpe on vale.
Jooksupoiss ei väljasta kunagi sellist infot.
Oled nagu kivisein. Arusaadav?
Ilus pilt.
Kuues korrus.
Kus on "Poiss õunaga"?
Ei ole sinu asi, kurat võtaks!
Ma augustan su pedeperse nüüd kohe ära.
Visake relv käest!
Tulistamine jätta! Tulistamine jätta!
Lõpetage!
Kes tulistab keda?
See on Gustave H! Pagenud mõrvar ja kunstivaras.
Olen ta nurka surunud! - See on Dmitri Desgoffe und Taxis!
Tema hingel on volinik Kovacsi, Serge X-i, tolle kompjalast õe ning ta enda ema mõrvad!
Keegi ei liiguta. Kõik on arreteeritud.
Kes on aknast väljas?
Agatha!
310 kanti.
Pea vastu. Ma kohe tulen!
MITTE SEGADA
Midagi on selle taga...
Agatha!
On sinuga kõik korras? - Vist küll.
Selle maali taga on midagi.
KONFIDENTSIAALNE
Avada üksnes minu mõrva korral.
Ta jättis mõistagi kõik monsieur Gustave'ile.
Villa, mida tunti nime järgi Schlos Lutz, relva-, ravimi- ja tekstiilitehased,
VANDEKOGU
tähtsa ajalehesündikaadi:..
SÜÜDISTUSTEST PRII
ja praeguseks olete ilmselt ära arvanud...
MÕRVATUD KRAHVINNA POEG KAOB JÄLGI JÄTMATA
ka sellesama Grand Budapest Hotelli.
Ta määras mu enda järeltulijaks ja sõja jätkudes teenisin oma uut kodumaad
sellesama kitsa laua taga, mis kõrvalruumis vastu seina on.
Ta oli samasugune nagu tema jüngrid.
Ebakindel, edev, pinnapealne, blond, klammerduv.
Lõpuks oli ta isegi rikas.
Vananemiseni ta aga ei jõudnudki.
Kallid külalised, oleme kogunenud täna siia...
Nagu ei jõudnud ka minu kallis Agatha.
Tema ja meie imikust poeg surid 2 aastat hiljem
preisi grippi, absurdselt tühisesse haigusesse.
Täna põeb selle läbi üheainsa nädalaga, toona suri sellesse aga miljoneid.
Okupatsiooni 21. päeva hommikul, mil iseseisev Zubrowka riik
lakkas ametlikult eksisteerimast, sõitsime monsieur Gustave'iga Lutzi.
Vastamaks muide sinu varasemale küsimusele, siis muidugi.
Zero küsis mu esmasammude kohta hotelliäris.
Omal ajal peeti mind parimaks jooksupoisiks, kes Grand Budapestis kunagi töötanud on.
Arvan, et võin seda väita küll. See siin jõudis minust lõpuks ette.
Aga pean ütlema, et tal oli haruldane õpetaja.
Tõesti.
"Kust tulid need kaks säravat, ebamaist venda, kelle teed me tähistaevas
stratosfääri ületades viivuks ristusid?
Üks idast, teine läänest pärit on."
Väga hea.
Ära flirdi temaga.
Miks me jälle odrapõllul peatume.
17. november. Lutz Blitzi algus
Need mustad vormid on kuidagi depressiivsed.
Tervist, poisid. Me just rääkisime teist.
Dokumendid palun. - Meeleldi nagu alati.
Te olete esimene karistussalk, keda meil on au lähemalt tunda.
Kuidas käsi käib?
Plus ca change, kas pole nii?
See on turistiviisa 3. astme tööloaga, kullake.
Lugege seda.
ERILINE REISILUBA
Tulge välja. - Püsige oma kohal.
Ma luban, et kui puutute teda sõrmeotsagagi, siis lüüakse teid armeest minema,
pistetakse pokri ja tõmmatakse õhtuks võlla.
Inimkonna barbaarsest tapamajast kumab endiselt läbi
tsivilisatsiooni riismeid.
Te räpased, rõugearmilised fašistiraiped!
Tema oli üks nendest.
Mida enamat siin öelda ongi?
Mis siis sellest lõpuks sai? - Lõpuks lasksid nad ta maha.
Nii et see kõik jäi mulle.
Pärast õhtusööki läksime toavõtmetele järele, aga monsieur Jean oli oma posti hüljanud.
Ta on ilmselt meid unustanud.
Viimastel aegadel on sellised asutused nagu Grand Budapest muutunud
mõne harva erandiga ühiskondlikuks omandiks.
Tema ja uue valitsuse vaheliste läbirääkimiste
täpseid tingimusi pole küll avalikustatud, oli selle lõpptulemus avalikuks saladuseks.
Zero Moustafa vahetas kõik oma tähtsad varad
ühe ebatulusa, hukule määratud hotelli vastu.
Miks?
Kas põhjused olid üksnes sentimentaalsed?
See oli minust üsna häbematu, aga ma tundsin, et pean seda teadma.
Ilmselt omaenda tervise huvides.
Andestust, et küsin. Ega ma ei pahandanud teid?
Ei. Muidugi mitte.
On see teie viimane side kadunud maailmaga või siis tema maailmaga äkki?
Tema maailmaga?
Ei, ma ei usu.
Meid ühendas meie töö. See poleks olnud vajalik.
Ei. Hotelli hoidsin alles Agatha pärast.
Me olime siin õnnelikud. Väikese viivu jooksul.
Kui aus olla, siis tema maailm oli haihtunud juba ammu enne seda, kui ta siia jõudis.
Aga seda pean tunnistama, et ta säilitas seda illusiooni
hämmastava graatsiaga.
Kas tuled üles? - Ei, istun siin veidike.
Head ööd.
Järgmisel nädalal seilasin Lõuna-Ameerikasse
ja algas mu pikk, uitav rännak välismaal.
Euroopasse naasin alles aastaid hiljem.
Selles mahajäetud kohas oli midagi nõiduslikku.
Aga mul ei õnnestunud seda enam näha.
Inspireeritud STEFAN ZWEIGI kirjutistest
Sündinud Viinis 1881, surnud Petropolises 1942
[ESTONIAN]