KALĖDŲ PASAKA 2
Štai jis – mūsų namas senojoje gerojoje Klivlendo gatvėje.
Dar viena žiema lėkė pas mus virš Mičigano ežero ir...
... vidurnaktį pabeldė į duris.
Jau senai tėčio lempa taip didingai nestovėjo ant priekinės palangės.
Legendinė kova dėl lempos, įtraukusi mano tėvus į mirtiną mūšį...
... amžiams bus įrėžta mano sąmonėje.
Čia „X-5“. Aptikau mėnulio bazės išplanavimus.
Mano jaunėliui broliui tai tebuvo tolimas prisiminimas.
Atskrendu.
Rendis buvo Bako Rodžerso gerbėjas...
... turėjęs spręsti nuosavus konfliktėlius...
... šiame ar kuriame kitame pasaulyje.
Še tau, ateivi iš Neptūno.
Rendi, grįžk į vidų, pamišėli.
Lauke labai šalta.
O štai ir aš.
Su tuo pačiu kvailu apvalainu veidu...
... ir persmelkenčiu trumparegio žvilgsniu.
Tačiau aš buvau atradęs...
... stebuklingo eliksiro pavadinimu „Vitalis“ galią.
- Ir vėl vos išsisukau. - Toks tas kosmosas, mielasis.
Dabar eik ir susiruošk į mokyklą.
Atsargiau, visur apstu Zurgo šnipų.
Negalim pasitikėt tuo šunsnukiu.
Nesupratau?
Jei taip ir toliau, jaunuoli, teks plauti burną muilu.
Ir nemanyk, kad tik grasinu. Rimtai kalbu.
Šito mano namuose nebus.
Ar girdėjai, ką sakė tavo brolis?
Iš kur jūs išmokstat taip kalbėti?
Šunsnukis!
Prigavau tave, niekše!
Pažinojau tą šauksmą. Labiausiai bijomas krosnies kovotojas...
... šiaurės Indianoje ir vėl paragavo saldaus pergalės nektaro.
Dabar galime pradėti dieną.
Ralfi.
Be to, kad staiga labai susidomėjau savo šukuosena...
... maža kas pasikeitė.
Tėtis išlaikė savo tikrai pelnytą...
... „White Sox“ didžiausio gerbėjo titulą.
Silpnapročiai.
Dar vienas naudingas žaidėjas.
O kaip dėl kamuoliuko metėjo, kuris gautų mesti antrą kartą?
Sakau jums, berniukai, jei ta komanda priklausytų man, viskas būtų kitaip.
Tai jau taip.
Naudingas žaidėjas.
Mano mama vis dar kaupė kiaulienos riebalus lyg šie būtų deficitas.
Puiku.
O brolis vis dar buvo išleidžiamas iš namų...
... suvyniotas taip lyg būtų Mingų vaza.
Dėl dievo meilės, mama.
- Girdėjau kaip šnirpščioji. - Negaliu kvėpuoti.
Nori sirgti, kai ateis Kalėdų senelis?
Ir ji buvo išties teisi.
Nes po dviejų savaičių laukia Kalėdos.
Daugelis mano amžiaus vaikinų nepripažintų...
... tačiau, kai ateidavo Kalėdos, vis dar pasijusdavau kaip vaikas.
Šunsnukis.
Juokauji.
Rita Heivort?
Pats pasižiūrėk, rodo kinoteatre.
Tris kartus žiūrėjau.
- Ar labai nuoga? - Trisdešimt procentų.
- Ji nusimovė pirštines. - Ne.
O tada ji nusisegė pakabuką.
O tada atsisuko ir tarė:
„Nemoku atsegti užtrauktuko, bet jei kas nors padėtų.“
O dieve.
Oho.
Ji graži.
- Ar čia 6 modelis? - „Fireball Straight 8".
Geras variklis. Dviejų greičių „Hydra-Matic“.
Ir ką? Visur apstu Buickų.
Parodyk šiek tiek pagarbos. Tai juk „Roadmaster“
Flikas, Švarcas ir aš jau buvome beveik šešiolikos.
Tai šventa akimirka kiekvieno vaikino gyvenime...
... kai jis patenka į vyrų pasaulį...
... ir gauna brangiausią savo dokumentą...
... vairuotojo pažymėjimą.
Dabar tik reikia paduoti benzino, atidaryti tą--
Retas brandos ritualas yra šitaip laukiamas.
Pasiruošimas truko kelis mėnesius.
Ei, ramiau.
Turi važiuoti 500-ju keliu. Indianapolis bus šeštojo kelio gale.
Tik nesuk į trečią, kas tuomet mokės už naują pavarų dėžę?
Leisi tam kvailiui įsisprausti?
Šis pasaulis žiaurus, tad atsiimk, kas priklauso tau.
Šunsnukis!
Tačiau tėtis vis tiek išliko pozityvus...
... ir nesiliovė manęs drąsinęs.
„Stop“ ženklas!
„Stop“ ženklas.
Formalusis išsilavinimas turėjo palaukti.
Kadangi dar nebuvau šešiolikos, visi pokalbiai...
... sukosi tik apie du dalykus.
Automobilius, žinoma.
O tada... Ak, taip, o tada kalbėjom apie jas.
Driusila Gutrad.
Mano mieloji Driusila. Grožio įsikūnijimas.
Neabejotina Homano vidurinės širdžių karalienė.
Negalėjau nė tikėtis būti su ja. Niekas to nesitikėjo.
Nebent tik komandos puolėjas Todas Čepinas...
... mat tai buvo žygis, reikalaujantis neįtikėtinai išdailintų bruožų...
... ir dar 60 jardų pergalės prieš Elkartą Luteraną.
O mes, visi kiti nelaimėliai...
... nemokėję mesti, sugauti, šokti ar lėkti...
... turėjome susitaikyti su tuo, kad matysime ją tik svajonėse.
Ar pasakysi, kur slepiasi...
... pasipriešinimo būrys?
Gal man pavyks atgaivinti tavo atmintį.
Pirmyn, panelyte. Spyriokis ir šūkauk.
Tačiau tavo amerikiečiai vaikinai šiandien tavęs neišgelbės.
Aš ne jos vaikinas.
Bent jau kol kas.
Tik nebandyk krėsti pokštų, kareivėli.
Nejaugi? Kaip tau šitai?
Išgelbėjai mane nuo likimo baisesnio už mirtį.
Tik atlieku savo darbą, panele.
Ak, eilinis Ralfi Parkeri.
Visada tave mylėsiu.
Aš irgi.
Tą popietę tėtis parvežė mane iš mokyklos.
Pavargusi, bet mylima senoji jo mašina...
... lėtai nuspringsėjo tolyn...
... ir atėjo metas pokyčiams.
Bet kuris pusprotis gali nusipirkti naują automobilį.
Bet jei nori surasti gerą panaudotą? Čia jau reikia būti atidžiam.
- Teisingai. Taip. - Gerai?
Tik nepamiršk, su degalais elkis kaip su žmona.
O su sankaba – kaip su uošviene.
Bum!
Tėvas mėgo medžioklės jaudulį.
O labiausiai jam patiko derėtis su Henku Keitenhauseriu.
Kartu su juo į Henko „Ratų pasaulį“ važiuodavome taip seniai...
... kiek tik prisimenu.
Henkas Pirmajame pasauliniame kare dirbo greitosios vairuotoju.
Pasak legendos, jis užvažiavo ant minos...
... ir jo smegenyse vis dar buvo likusi riešuto dydžio skeveldra.
Malonu tave matyti!
Henkas mėgo klientams kartoti, kad ta smegenų dalimi jis derėdavosi.
Jūs man patinkate, Parkeri. Esate „Oldsmobile“ vyrukas.
- Tikra tiesa. - Na, tai puikus automobilis.
Tačiau tikrai nevažiavote puikia mašina, jei dar neišbandėte...
- ... šio puikaus pasiūlymo. - Tai tiesa.
Turiu jums du žodžius. Tik du: „Olds 88“.
- Iš tiesų, tai žodis ir skaičius. - Cha! Šmaikštuolis.
- Eime, pažiūrėti. - Gerai.
Henkas to nežinojo, bet mudu su tėčiu turėjome atidirbę idealų metodą...
... atsargiai ištobulintą taip, kad pagerėtų mūsų derėjimosi galimybės.
Radijas su mygtukais, balti ratlankiai.
Automatinis droselis.
Na, šok į vidų, sūneli.
Pažiūrėsim, ar tau ir tavo broliui užteks ten vietos.
Žinoma, tėti.
Kaip tau ten?
Neblogai. Tiksliau...
Ankštoka.
Per ankšta. Jis sako, kad per ankšta.
Tie vaikai, auga lyg piktžolės.
Talpa – tikrai svarbus faktorius.
Na, matyt, teks jums pasiūlyti...
- ... daug geresnę kainą, ar ne? - Tik pamanyk.
Štai ir ji.
Švytinti savo padėvėta šlove.
1939-ųjų „Mercury Model-Eight Convertible".
Kėbulas susidėvėjęs, beveik prakiurusios padangos.
Bet tai nebuvo svarbu.
Nes aš stovėjau šalia nuostabiausios...
... kada nors surinktos mašinos.
Automobilių kūrybos viršūnės.
Kad jį kur.
Antroji tėčio metodo dalis visada buvo ta pati.
Jis pasakydavo Henkui, kad važiuosime namo pagalvoti...
... kad priverstų jį savaitę ar dvi pasinervinti.
O tada, lyg savo bejėgę auką apspitę jaguarai...
... mes jį pultume.
Jis nekantraus, Ralfi. Išties būsim jį išsekinę.
Tai jau tikrai, tėti. Parkerių vyrai ir vėl puola.
Žinai, kaip sako:
„Obuolys nuo obels netoli terieda“. Ar ne?
Tėtis išties buvo kupinas klišių...
... niekada nepraleisdavo progos rėžti kokią gyvenimo nuvalkiotą tiesą...
... kad tik mus pamokytų.
Žinai, kaip sako:
„Jei nedrįsi pakviesti – nešoksi.“
Žinai, kaip sako:
„Ateis šventė ir į mūsų namus“.
Žinai, kaip sako:
„Jei gali nepasisekti, tai būtinai nepasiseks“.
Su viena jo klišių negalėjau sutikti.
„Nepaprasti dalykai nesikartoja“.
Laimė, aš turėjau patirties.
Žinojau, kad sėti mintis į pasąmonę...
... buvo išties sudėtinga operacija.
Žinot, girdėjau, kad 31 procentas amerikiečių šeimų...
... turi dvi mašinas.
Atsargiai. Neatskleisk kortų.
Nesakau, kad mums reikia antro.
Tik maniau, kad tai įdomus faktas.
Na, matyt, gyvename turtingais metais.
O, taip, mūsų šalis laikosi puikiai.
Žinot, kaip sakoma: „Galimybės neribotos“.
Treneris pričiupo Maikį Vitliną valgant savo snarglius.
Tačiau, kai tėčiui tenka žaisti boulingą kitame mieste...
... arba, kai apsilanko teta Klara ir dėdė Bilas--
Rendi, užsičiaupk, kai kramtai.
Tęsk.
Ne, nieko.
Tiesiog, manau, praverstų turėti dar vieną transporto priemonę.
Gal net tu galėtum išsilaikyti teises.
O, šaunuolis.
Žinai, o tai tikrai verta apsvarstyti.
- Ką sakėt? - Ką ką tik sakė Ralfis.
Juk jam beveik šešiolika, ar ne? O mes galėtume--
Pala.
Paklausyk.
Ne, ne dabar. Tik ne dabar.
Ten jis!
Aha!
Tu būsi mano!
Matyt, teks tai aptart kada nors kitą kartą.
Kaip pasakytų mano tėtis: „Beveik. Tačiau cigaro rūkyt neverta“.
Kaip man patikdavo muzikos repeticijos.
Keturiasdešimt penkias minutes, dukart per savaitę...
... mudu su Driusila galėjome būti kartu.
Ne akis į akį, bet pakankamai arti...
... kad užuosčiau jos levandų kvapo šampūną.
Vieną gražią dieną, mano gražuole, tuos plaukus puoš nuometas.
O aš jį pakelsiu, kad galėčiau priglaust savo lūpas prie tavųjų...
... kai jie paskelbs mus vyru ir žmona.
Šiek tiek mažiau šventinės nuotaikos, pone Parkeri.
Nuo pradžių.
Viens, du, viens, du.
Bent vieną gražuolę aš galėjau pakerėti.
Vienas žvilgsnis į mano didingąjį mersedesą...
... ir vaikinai tikrai galėdavo pajusti mano ilgesį.
O štai kas nuostabiausia.
Tai patys gražiausi ratai aikštelėje, tačiau ji niekam nerūpi.
Niekam?
Niekas nekreipia dėmesio. Ji tik renka dulkes.
Galiu ją gauti už grašius, esu tikras.
Ji žalia, ar ne?
Taip. Vadinu ją „Smaragdiniu ekspresu“.
Taip, kas nenorėtų tos gražuolės?
Tačiau ji buvo garaže. Nenuplauta.
Matyt, jis ją nuplovė. Galbūt turi kažkur vandens žarną.
Gal leis pasiskolinti, kad galėtum pasikarti.
Štai ten stovėjo ji. Šaipėsi iš manęs.
„Dienos pasiūlymas“ galėjo reikšti tik viena.
Bet kurią akimirką į Homano aveniu žengs šimtai pirkėjų...
... maldausiančių, kad jų čekį Henkas priimtų pirmiausią.
Įmoką už „Mano gyvenimo sugriovimą“.
Apmaudu tau tai sakyti, drauguži...
... bet norėti ir turėti yra du skirtingi dalykai.
Manau, dabar jis turi daugiau šansų suvilioti Driusilą.
- Manot, ji neužrakinta? - Kodėl klausi?
Noriu pažiūrėti, koks jausmas sėdėti už vairo. Vos kartą.
Juokauji? Henkas parduotuvėje, gali įsivelti į bėdą.
Mano tėtis čia lyg karalius. Jis ką tik mums atsiuntė kalendorių.
Palaikyk. Nagi, Švarcai, palaikyk.
Na, gerai.
Odinės sėdynės...
... „Quadra-Coil“ pakaba, hidrauliniai stabdžiai.
Ne. Nėra prasmės save kankinti.
Atėjo metas atsisveikinti.
Viso, senute.
Turiu čia kai ką. Ką tik pasirodė.
Ralfai. Ralfai.
Visiškai idealios būklės.
Halai, šis mersedesas skirtas kaip tik tau.
Tai bent! Ką tik išvariau ją demonstracijai.
Sveiki, vaikai, kaip laikotės? Keliaukit kur nors kitur.
Prisiekiu. Priklausė senelei iš Mansio.
Garantuoju, niekada nevažiavo greičiau 30 km/h.
Pala, pala! O dieve!
Ar jis sveikas?
Mano pirmasis bandomasis važiavimas.
Kaip man sekėsi?
Velnias!
Taip, iš tiesų tai buvo gana geri metai.
Na, bent jau tol, kol nepasirodė trys juokdariai.
Taip. Ir tau.
Tik todėl, kad gerai sutariu su tavo tėvu, nekviečiu policijos.
Galėčiau padėti jums su juo susitarti dėl pardavimo. Jis tikrai jos nori.
Mes tenorėjom išsiderėti geresnę kainą.
Ak, visi tie žmonės, kuriuos tenka išduoti...
... tam, kad išgelbėtum savo kailį.
Manai, aš to nežinau?
„Galinėj sėdynėj ankštoka, tėti.“
Judviejų metodai nesikeičia nuo tos dienos, kai pradėjai vaikščioti.
Aštuoniasdešimt penki doleriai. Grynais.
- Ką? - Tiek kainuoja naujas stogas.
- Kitą savaitę galėsim jį pakeist. - Negaliu taip greit gaut 85 dolerių.
- Kada, manai, surinksi tokią sumą? - Na, kokiais 1970-asiais realiau.
- Gerai, viskas, skambinu. - Ne!
Gausiu pinigus. Visus.
Ne, negausi. Niekada tiek nesurinksi.
Nekalbėk taip jam girdint.
Mano draugai nuvertina mano galimybes ir išradingumą.
Man patinka šis vaikis.
Ryžtas. Tik jis padeda nuveikti darbus.
Tad sumokėk man iki Kūčių vakaro...
... arba šiais metais kaminu pas tave nusileis tik policija.
Būtent tokiomis akimirkomis suprasdavai, kas tavo draugai.
NATO sutartis tada dar nebuvo net sumanyta.
Tačiau tądien trys jaunuoliai iš Indianos...
... suformulavo pagrindinį šios organizacijos principą.
Vieno mūsų užpuolimas – tai visų mūsų užpuolimas.
„X-5“ kviečia bazę.
Pradedu žvalgybą generolo Kotaro blogio irštvoje.
Baigiau.
Devyniolika dolerių ir šeši centai.
Neblogai.
- Aš pridėsiu dešimt, Švarcai, o tu? - Visą centų ritinį.
Tai du doleriai, Rokefeleri.
Kodėl rėki ant manęs? Juk ne aš sudaužiau mašiną.
Tik dalį. Ir aš net nevairavau.
Ir ką? Vis tiek esi jam skolingas, ar ne?
O svarbiausia, Ralfai, yra tai, kad mes--
Mes visi--
Užeik, Rendi.
Ralfis sudaužė automobilį? Geras!
Prisiekiu, jei jį paskųsi, parodysiu tau tavo paties žarnas.
Prisiekiu, jei pasakysi mamai su tėčiu, aš--
Niekas nieko neskųs.
Tačiau jis teisus.
Kažkas turi sumokėti Henkui.
O ne, žinau, ką pasakysi.
Turi jam pasakyti.
- Ne, nesakysiu. - Ką? Kam?
Tėčiui.
Duokit dvi minutes, noriu prasiveržti į priekį.
Neverta, Flikai. Aną savaitę numečiau limonado butelį...
... ir jis vos nenurėžė man galvos už išleistą depozitą.
- Nori, kad aš jo paprašyčiau pinigų? - Kodėl ne?
Paklausyk jo. Jis nusiteikęs šventiškai.
Taip, pralinksmėk, drauguži.
Mes tave palaikysim.
Taip, puiku. Jis nurėš galvas ir jums.
Gal mums nederėtų kištis.
- Juk tai vis dėlto šeimos reikalas. - Nėra pasirinkimo, Ralfai.
Yra daug pasirinkimų.
Galėčiau--
Galėčiau kelis mėnesius slapstytis jūsų namuose.
Arba-- Ei, stokim į laivyną. Aš galėčiau stot į laivyną.
Arba-- Galėčiau pasikeisti vardą ir užsiauginti barzdą.
Gal ne dabar, bet jau greitai.
Arba galėčiau-- Galėčiau--
Nejaučiu kojų.
Pakaks. Nusiramink.
Iki, vaiki.
Ar apgailestauji dėl savo nuodėmių...
... ir ar prašai atleidimo, sūnau?
Ateina pasmerktas vaikis.
Išeik kaip vyras!
Ne.
Ne! Prašau!
Prašau!
Ne!
Ei, kaip einasi?
Gerai, turbūt. Nesužinosiu, kol jų neįjungsim.
Jei nors viena bus bloga, visa grandinė bus bevertė.
Juk žinai, kaip sako:
„Vienas šaukštas deguto“, ar ne?
Taip, neblogas posakis, tėti. Amžina tiesa.
Svarsčiau, galbūt galėtume pasikalbėti.
Visada gali su manimi pasikalbėti, Ralfai, juk žinai.
Gerai.
Ar galėčiau tau kuo padėti? Palaikyti kopėčias? Nupjauti žolę?
Vaje, žinau, ką tai reiškia.
- Tikrai? - Žinoma.
Tai reiškia, kad Kalėdoms nori daugiau pinigų, ar ne?
Žinoma.
Na, tau pasisekė.
Šįvakar jaučiuosi ypatingai.
Taip. Gal nueik ir nupirk savo mamai ką nors gražaus, gerai?
Gal kokius kvepalus ar šalį.
Dovanų nuo tavęs ir Rendžio. Duosiu pinigų.
Duosiu du dolerius!
Ačiū, tėti. Puiku.
O ar galėčiau gauti dar 83?
Kam?
Ką?!
Jokiais būdais.
Tėti, jis nori patūpdyti mane į kalėjimą.
Prašau, grąžinsiu tau dvigubai tiek.
Nereikės.
Nes tikrai iš manęs tiek negausi!
Galėčiau duoti tau tuos pinigus, bet ką iš to išmoksi?
- Kad esi dosnus? - Ne, ne, ne.
Nė vienas mano vaikas neaugs manydamas, kad...
... kažkas kitas mokės už jo klaidas.
Tau reikia pinigų?
Sugalvok būdą jų gauti.
Žinai, kaip sako:
„Duosi žmogui žuvį, ir jis bus sotus dieną.
Išmokysi jį žvejoti, ir jis turės ką valgyti...
... amžinai.“
Tik žinok...
... kalėjime tau tektų sėdėti neilgai.
Ir jei būsi grandinėm prirakintas prie kitų kalinių...
... tau neteks visą dieną sėdėti savo celėje.
Nepakenks, jei paklausi.
Sekundėlę.
Juk Kalėdos, ar ne?
„Higbee's“ per Kalėdas nusamdytų bet ką.
Eisime ten rytoj.
Štai kur išeitis, vaikinai. Susirasim darbą.
Dirbsim išsijuosę, dvyliką valandų per parą.
- Dvylika? Nekantrauju! - Taip!
Henkas buvo teisus. Ryžtas padėjo įgyvendinti darbus.
Tai bus toks kalėdinis darbas, kuris vėliau tampa legenda.
METŲ DARBUOTOJAS
Mano draugai amerikiečiai...
... šiandien čia susirinkome pagerbti išskirtinio jaunuolio.
Ralfai Parkeri, ir vėl tapai auksiniu pavyzdžiu...
... tūkstančiams tavo bendradarbių.
Priimk šį šalies pagarbos ženklą...
... ir mano asmeninį sveikinimą.
Ačiū, pone prezidente.
Driusila.
Bravo!
VUNDERKINDAS PAKERI SVAJONIŲ MERGINOS ŠIRDĮ
Ne! Nedrįsk.
Ar viskas gerai, brangusis?
Puikaus boksininko Džeko Dempsio žodžiais:
„Čempionas yra tas, kuris atsistoja...
... net tada, kai negali.“
Ak, mielasis.
Kodėl aš ieškau dar vieno automobilio?
Kai iš tiesų į laužą reikia mesti...
... tą bevertę metalo krūvą rūsyje!
Prakeiktas--
Tas daiktas gyvena paskutines dienas. Rodos, jį pardavė su namu.
Ji buvo čia, kai žeme vis dar vaikšiojo dinozaurai.
Namas pastatytas vėliau.
Apie ką galvojate?
Dabar išparduodame naujus orą pučiančius modelius.
Ir gana gerom kainom.
Gerai. Klausau.
Geros dienos ir jums, pone.
Jei apsigalvosite, pone, mūsų telefonas telefonų knygoje.
Gal jau pamiršk apie tą krosnį?
Sveiki, ponia Parker. Ir vėl atėjo tas metų laikas?
Žinau vieną žmogų, kuris tikrai džiaugiasi.
Nekantraujate jau nuo spalio, ar ne?
Ypatingąjį palikau jums. Gražus ir putlus.
Palaukite.
Trys šimtai devyniasdešimt dolerių už krosnį.
Kokiu kvailiu jis mane laiko?
- Man jis atrodė gana nuoširdus. - Jis šarlatanas.
Aiškina man apie krosnis. Negi jis galvoja, jog nieko neišmanau?
- Išmanau krosnis. - Išmanai kaip keiksnotis.
Taip, ir kaip jas pirkti, aišku?
Štai jūsų kalėdinis kalakutas, pone Parkeri.
- Skanaus. - Ačiū.
Jei galiu išrinkti gerą naudotą automobilį, krosnį išrinksiu irgi...
... o šitą gali nunešti--
Atleiskite, kas čia? Serijinis numeris, ar kas?
Ne. Čia kaina.
Ne, tai klaida. Privalo būti.
Ne, pone, už pusę kilogramo – keturiasdešimt centų.
Jau galime eiti, mieloji.
- Ak, bet-- bet jis mūsų. - Ne.
Buvo mūsų. O dabar kažkieno kito.
- Nemokėsim už jį. - Bet juk mėgsti kalakutą.
Tu svajoji apie kalakutą.
Keturiasdešimt centų už pusę kilogramo? Kodėl ne penkiasdešimt?
Kodėl ne visas doleris?
Kodėl man tiesiog neatvėrus piniginės ir neišmetus pinigų ant žemės?
O gal norėtumėt patroškintos mėsos?
Tikrai? Kiek jis kainuos? Kelias įmokas už namą? Ne, ačiū.
Atleisk, Džordžai.
Šykštuolis.
Palauk-- Paklausyk.
Juk tai darom tik kartą per metus. Kartą.
- Kulšys ir kogalviai. - Keturiasdešimt.
- Keturi, nulis. - Mes juos naudojam sumuštiniams.
Ruošiam kalakutienos salotas, čili troškinį, sriubą.
Jo užtenka ilgam.
Ak, mielasis, juk Kalėdos. Nesispyriok.
Negaliu. Ne.
Mūsų šeima tikrai nebus apmauta mėsininko!
Gerai, tuomet ką valgysime Kūčių vakarą? Pasakyk.
- Poledinė žūklė? - Sutaupysim daug pinigų.
- Žuvis Kalėdoms. - Na, kodėl ne?
Kiti gatvės gyventojai kasmet valgo žuvį.
- Ragosai yra italai. - Homano ežere apstu ešerių.
Jos pačios įšoks pro eketę...
... ir dar parveš tave namo.
Ei, mažyli, ką manai, jei šiais metais eisime...
... pasigauti Kalėdų vakarienę patys?
Kaip tau tokios šventinės linksmybės?
Tai tikrai nesibaigs geruoju.
Kasmet per Kalėdas Homeno centras pasikeisdavo...
... ir tapdavo žmonių jūra.
Įvairiaspalvė minia nesiskutusių liejyklos darbuotojų...
... ir pilkaveidžių perdirbimo gamyklos darbuotojų...
... kėblino per beprotišku ritmu pulsuojančias parduotuves...
REIKALINGI DARBUOTOJAI
... kuriose takus mindė dirbtinės odos švarkais ir trumpais marškinėliais...
... išsipuošę jaunuoliai, norintys gauti viską.
Ten buvome ir mes, viso to veiksmo centre.
Mes atsidūrėme personalo skyriuje.
Turėjome tris peteliškes su savo vardais.
- Dabar sekite paskui mane. - Mus įdarbino...
... ir paskyrė uniformas net neatlikę fizinio patikrinimo.
Šviežias pastiprinimas prekybos pasaulyje...
... mes atlikome savo vaidmenį, kad išlaikytume besisukančią prekybą.
Mums buvo garbė tarnauti.
Štai taip išvyniojat.
Dvigubai daugiau nei dovanos plotis. Tada dar pusę.
Aišku?
Žinoma, kad aišku.
Ir viską suklijuojam.
Plotą padvigubint ir dar pridėt pusę.
Taip.
Na, sėkmės.
Ar ji ką tik mus paliko?
Ji mus paliko.
Maniau, kad važiuosim apsipirkti.
Tik trumpam sustosim.
Peržiūrėjau garaže buvusius senus laikraščius.
Senus nekilnojamojo turto skelbimus.
Daugelis, nusipirkę namus, juos pakeičia.
Nuo A iki Z.
Nori žinoti, kam priklauso ateitis?
Žmonėms, kurie turi informacijos.
Nespėjote. Senutė jau buvo išgabenta aną savaitę.
Matai? Girdėjai? O ką sakiau?
O ji buvo graži.
Senoji „Jackman-Henderson“.
Taip, ją deda į vieną tų naujųjų centrinių sistemų.
Šildo ir vėsina.
Argi mūsų ne „Jackman-Henderson“? Jis jos negali pakęsti.
- Mėto į ją savo įrankius. - Tačiau tai patikima firma.
Nesuprantu, kodėl negalime nusipirkti naujos.
Vakar buvai toks susinervinęs. Jis mano, kad gali viską pataisyti.
Pernai jis manė, kad galės pataisyti saugiklių dėžę.
- Elektros neturėjom tris dienas. - Pakaks, mieloji.
Teko išmesti viską iš šaldytuvo.
Jei pasirodys dar viena, gal galėtum pranešti.
- Turėsiu omeny, gerai? - Ačiū.
Jau galime eiti, brangusis.
Ar pasakiau ką ne taip?
Neprivalėjai jam pasakoti kiekvienos detalės.
Beje, teko išmesti ne viską.
Pagardai nesugedo.
Tą popietę jis ją nusitempė į dar du namus.
O kitą – penkis.
Prašau?
Palauk, Švarcai, dukart pilnai sulenk, gerai?
Ne, kvaily. Sulenkt ir tada dar per pusę.
Gerai, kitas.
Noriu žinoti, kur mano arbatos servizas.
Ponia, prašau, kantrybės.
Pats turėk kantrybės su 10 savaičių vaiku. Mamytė čia, mielasis.
- Laukiau dešimt minučių. - Taip.
Kaip ji galėjo tiesiog mus palikti?
Kur ji, po galais?
Taika Žemėje.
- Kur mano?-- - Jis ne mano.
Prašau, ramybės, darome viską, ką galime.
Mano kūdikis? Kur mano kūdikis?
Suvyniojai jos dukrelę?
Ir užrišau rožinį kaspiną.
Paskui mane.
Stebėk.
Atleiskite, panele. Gal norėtumėte išbandyti naujus kvepalus?
Manai, tau pavyks?
Panele, ar norėtumėt išbandyti naujus kvepalus?
Tikrai netiks.
- Kvepalų, panelę? - Taip, prašau. Ačiū.
Sekundėlę.
- Žinoma. - Užstrigo.
Labai atsiprašau. Štai.
Na štai.
Lėk iš čia!
Tad jūs mums skolingi manekeną...
... ir atlygį kūdikio mamai, žinoma.
Ir dar sudaužytos taurės viršuje.
Jos tikrai brangios.
Tai, ką uždirbote, surašyta čia...
... o čia yra tai, ką esate skolingi.
Na, bent jau nebuvom pasodinti į kalėjimą.
Nejaugi. Nesakyk.
Jam mūsų buvo gaila. Jei klausi mano nuomonės, kai tavęs gailimasi..
... tai gana geras būdas gyventi.
Ei, Parkeri!
Gausite tuos pinigus.
Visi turime darbus ir šiandien buvo pirmoji darbo diena.
Kol kas turim -12 dolerių.
Ko nesiliauji tauškęs?
Dabar uždėkite atspaudą ant abiejų kopijų...
... geltoną dėkite ant padėklo...
... o rožinis turi iškeliauti.
Manot, sugebėsit?
Nedegat pasitikėjimu.
Tėtis ruošėsi poledinei žvejybai...
... taip pat kaip Atila, hunų vadas, ruošėsi apiplėšti Balkanus.
Per šias Kalėdas Homano ežere nieko nebus pasigailėta.
Penkiolika centimetrų ir ne daugiau.
Nenorime, kad jos pajustų sulaukusios svečių.
Tos žuvys tikrai sumanūs niekšeliai.
Kodėl mes čia vieninteliai?
Galbūt todėl, kad visi kiti yra nevykėliai...
... kurie noriai moka 40 centų už puskilogramį paukštienos.
- Bet mes ne tokie, ar ne? - Žinoma, tėti.
Gerai, o dabar sugaukim didelę žuvį.
Ar jau galim eiti?
Ką tik pradėjom.
- Labai šalta. - Nešalta.
Tik vėsu.
Žvejojant svarbiausia kantrybė, sūnau.
Susiimk.
Saulė jau kyla.
Diena bus puiki.
Todėl mano brolis Rendis tebegyvena šiltojoj Floridoj.
Taip ir žinojau.
Ne taip viską dariau.
Netinkamas metodas.
Reikia dažniau judinti meškerę.
Pakelt ir nuleist...
... pakelt ir nuleist...
... pakelt ir nuleist.
Taip jas išviliosi į paviršių.
Rytoj bus mūsų diena, mažiau. Išeisim anksti, vos išaušus, ar ne?
Padėk man.
Parkerių namai.
Taip.
Tikrai taip. Tik paimsiu rašiklį.
Mielasis, turėtum jaustis pagerbtas, kad tėtis vedasi tave kartu.
Ralfis negalėjo eiti žvejoti tol, kol nesubrendo.
Ralfiui pasisekė.
Žinoma.
Būtinai. Taip. Ačiū.
O ką sakiau?
Skambino rangovas, kurį buvom sutikę ir kuris žadėjo pranešti...
... jei pasirodys kokia padori krosnis. Ir kaip jums šitai?
Jis gavo devynių metų senumo „Oil-O-Matic“.
Puikios būklės, 180 dolerių.
Netgi nemokamai įrengs ir atveš man dar šįryt.
O ar devyni metai nereiškia, kad ji panaudota?
Koks skirtumas? Juk tai „Oil-O-Matic“.
Tokia, apie kurią reklamose dainuoja Džina Otri.
„Oil-O-Matic“
Tik pamanyk
Krosnies valymą Gali pamiršt išsyk
Atsiprašysiu.
Pirmyn, mėgaukis!
Tai paskutinė tavo diena Žemėje!
Gerai, Maikai. Junk.
O dieve.
Tik paklausyk.
Prašau, neversk manęs ten grįžti.
Maldauju.
Mielasis, geras kosmoso karys vykdo nurodymus.
Jei gerai pasirodysi, galbūt šiandien gausi palaikyti meškerę.
Kam tai rūpi? Jis niekada nesugaus žuvies.
Kas jam?
Tiesiog nekantrauja.
Ar jie jau baigė darbus?
Paklausyk, ji ūžia.
Nieko negirdžiu.
Tikrai ūžia. Patikėk.
Tu negirdi, nes ji negirdima.
Po pusės metų...
... jis juodu paduos į teismą.
Tačiau tai nesvarbu. Tai buvo metas pasimėgauti akimirka.
Tu teisus. Girdžiu.
- Ne, ne, nesiginčyk. - Girdžiu
- Yra užesys. - Tikrai taip.
Tai sėkmės ūžesys.
Keliaukim, Rendi.
Metas žvejoti.
- Kas yra? Ką padarei? - Mano dantis.
- Lūžo plomba. - Mano dantis.
Mielasis, gal galėtum šiandien žvejoti vienas?
Na, matyt, nėra kito pasirinkimo.
Atleisk. Vėliau atnešiu tau sriubos.
O dabar turiu nuvežti Rendį pas gydytoją Straseną.
Gydytoją Straseną? Ne, ne, ne.
Man viskas gerai. Puiku.
- Eime žvejoti. - Gerai, eime žvejoti.
- Eikš. - Ne! Nenoriu eiti.
Tėčiui manęs reikia.
Nenoriu eiti su tavimi.
Žvejyba – tai žingsnis į vyriškumą. Ne! Ne!
Tik ne gydytojas Strasenas!
- Rendi! - Berniukas nori žvejoti!
Jie žali. Mes su žaliais nedirbam.
- Palauk, o kas čia tokio? - Geltoni – ant padėklo...
... rožiniai – lauk.
Jis nieko nesakė apie žalius.
Juk supranti, ką tai reiškia? Teks uždaryti parduotuvę.
Nejuokauk, Švarci, tik ne žali!
Gerai, nusiraminkit.
Išsiaiškinsim.
Žinote, kaip sako:
„ Tie, kas neprisimena praeities, yra pasmerkti ją pakartoti.“
Tik ne vėl.
Jūs trys, paskui mane.
Greičiau.
„Šiaurės ašigalyje“ įvyko šioks toks incidentas.
- Netekome elfų. - O kaip mūsų darbas.
Velniop. Eime su manimi.
Ką norėtum rasti po eglute šį Kalėdų rytą?
Bobis nori naujų supynių?
Argi ne nuostabu. Žinai, ko nori Kalėdų senelis?
Žmonos, kuri nepasikeltų aukščiau sijono vos pasibeldus prekybininkui.
Ir nė vienas negausim to, ko norim.
Nagi, eik iš čia. Kitas.
Ateik.
Jums reiks tik užkelti ir nukelti juos jam nuo kelių.
Kas nutiko tikriesiems elfams?
Jie bandė sudaryti sąjungą.
O dabar pirmyn, neverskit žmonių laukti.
Eikit, eikit, eikit!
Ekstra! Ekstra!
Nenoriu eiti!
Ne! Liaukis! Jis blogas!
Jis nuostabus odontologas.
- Rendi! - Ne!
Daktaras Giunteris Strasenas.
Labiausiai gąsdinantis vardas Leiko apygardoje...
... kiekvieno vaiko Homane jis vadinamas Bervino aveniu skerdėju.
- Kas nors, padėkit! Ne! - Ak, Rendi!
Skerdikas turėjo grąžtą, kurį užvesdavo mindamas pedalus.
Jis retai naudodavo tokias naujoves kaip skausmą malšinantys vaistai.
Aa.
Šaunu, ar ne?
Gerai, pažiūrėk štai ten. Šaunuolė.
Ką papasakosi? Ko nori?
Ar galėčiau gauti spiralę?
Spiralę?
Dvi valandas stovėjai eilėje, kad paprašytum spiralės?
Tik tiek?
Nagi, mergyte, drąsiau svajok.
Kitas.
Štai. Nebuvo taip jau blogai, ar ne?
Gerai, sutinku, buvo košmaras.
Nežinau, kaip ištvėrei.
Esi labai drąsus mano kareivėlis.
Šiek tiek toliau.
Štai čia.
Nagi, fotografe, dirbk.
Gerai, tad ko norėtum dovanų iš senelio?
Sveiki atvykę į vaškinių figūrų muziejų. Nagi, sakyk.
Viskas gerai, vaikeli, tiesiog pasakyk seneliui, ko nori.
Ar galėtum atnešti man padangą?
Padangą?
Kalbi apie dviračio padangą?
Automobilio padangą.
Automobilio?
Ką tu veiksi su ta padanga?
Keistuolis, veskit jį iš čia.
Ei, tu, su sulinkusiom kojom, ateik.
Kas tau užėjo?
Manau, tau reikėtų būti švelnesniam su jais, tik tiek.
Nesupratau.
Jau devyniolika metų džiuginu vaikus. Nelįsk į mano reikalus.
Ne. Kalėdų senelis turėtų laikytis aukštesnių standartų.
- Per tave viskas netenka dvasios. - Nori išties susikrimsti?
Ateik ir praleisk dieną mano namuose.
„Pakelk sėdynę ir eik uždirbti pinigų.“
Taip, kad ji vėliau galėtų juos išleisti žaidimamas ir pigiam džinui.
Štai tau Kalėdų dvasia.
- Noriu dabar pat jį pamatyti! - Ir aš, storuli!
Nagi, Ralfai, tas tipas beviltiškas.
Tęskim darbą.
Ralfis gali turėti savo nuomonę.
Jame daugiau Kalėdų dvasios nei šitame pašlemėke.
- Aš sėdžiu visai čia pat. - O neturėtum.
Darai gėdą šiam kostiumui. Žinai ką?
- Daugiau vaikų negausi. - Ką?
Visi galite eiti namo.
Ką? Kalėdų senelio nebebus.
Jis to nevertas.
Nebus Kalėdų senelio? Ką?
Papasakok jiems.
Gal pakvaišai? Matai, kokia eilė?
Ji nesiliauja ilgėti.
Dabar būk geras elfas ir atvesk vaikų.
Ar ką tik man trenkei?
Ne, pastūmiau. Yra skirtumas.
Vaikinai.
Turi omeny, šitai skiriasi.... uo šito?
Štai prasideda! Elfų muštynės!
O, taip.
Vaikinai, vaikinai. Ne, ne, ne.
Išsitraukime ginklus.
Užsimojam! O, taip!
Vaikinai, gal pakvaišot?
Per jus mus atleis.
Matot, berniukai ir mergaitės?
Taip kas vakarą pešamės ir mudu su ponia Klaus.
Metas leistis kaminu...
... į Maikio smuklę ir išgerti.
Metu darbą!
Tai jus pamokys.
Labas.
Atnešiau tau kai ką.
Išviriau sriubos.
Rendžiui reikėjo naujos plombos.
- Dabar jis trumpam prigulė. - Nesuprantu.
Aš čia stengiuos iš visų jėgų.
Štai, suvalgyk sriubos, vis dar šilta.
Pakeliu, įmerkiu, pakeliu, įmerkiu. Kokio velnio joms reikia?
Kodėl jos neparagauja?
Na, matyt, tau jau paskaudo ranka.
Kodėl ne? Pabandyk.
Ne, ne, ne. Jos renkasi ryškiausias.
Nepanašu, kad joms iš viso kas nors rūpėtų.
Nesupratau?
Tik sakau, kad gal tau reikia gražesnės plūdės.
Jų ne toks mąstymas, mieloji.
Puiku. Dabar tik nepamiršk kilnoti.
Štai taip.
Puiku.
Ei! Pagavau!
- Laikykis! Aš perimsiu. - Stengiuosi.
Na ir monstras!
Priešistorinis. Atnešk tinklą.
Atnešk tinklą! Viską atnešk.
- Ar čia tinklas? - Taip.
O, Viešpatie! Jis turbūt--
- Rodos, eketė kiek per-- - Žinau. Palaikyk.
Eikš čia.
Ateik čia. Nagi!
Nagi!
Dvi dienas čia sėdėjau.
Pasiduok, tu kvailas, storas--
Man viskas gerai.
Duokš. Aš dar nebaigiau.
Atleisk, tebandau padėti.
Ar jau nepakankamai padėjai?
Nevisai suprantu, ką nori pasakyti.
Noriu pasakyti, kad viską sugadinai! Štai ką noriu pasakyti.
Noriu pasakyti, kad viskas ėjosi puikiai tol, kol nepasirodei.
Tikrai? Na, gerai.
Nes daugiau niekada nenoriu čia rodytis.
- Gerai. - Bandai sužvejoti Kūčių vakarienę...
... per mažą eketę.
Tai turbūt kvailiausias dalykas, kokį teko girdėti.
Ir kam?
Kad nereikėtų išsiskirti su dar trim doleriais?
Tad dabar tai jau nusikaltimas šiek tiek pataupyti.
Šiek tiek?
Esi šykštuolis.
Šykšti pinigų krosniai, kalakutui...
... ir automobiliui.
Nepadėjai net savo paties sūnui, kai jam taip reikėjo pagalbos.
Kalbi apie Ralfą? Ar kada girdėjai apie auklėjimą pavydžiu?
Ak, taip, šaunuolis.
Aš elgiausi, kaip geras tėvas.
Elgeisi kaip šykštus šuns--!
Mano mama visus trisdešimt metų nesikeikė.
Nuo pat paauglystės, kai neteko darbo „Kreski“ parduotuvėje...
... mat pasiuntė nemandagų klientą velniop.
Daryk ką nori.
- Aš eisiu giedoti. - Puiku.
Ir ačiū už skanius užkandžius!
Mūsų pačių darbiniai sugebėjimai tą vakarą tik prastėjo...
... mat netekau pirmojo ir vienintelio savo darbo.
Ėmiau suprasti, kad greičiausiai niekada nebepatirsiu tokių Kalėdų...
... kaip šios.
Ne tik aš taip maniau.
Mama suprato, kad ir ji...
... netrukus neteks darbo.
Kad vieną gražią dieną ateis metas paleisti savo sūnų.
Aš būsiu vienas pasaulyje.
Į kurį atsinešiu viską, ko išmokau...
... iš jos ir tėčio. Taip susikursiu savąjį kelią.
Ir susitaikysiu su tuo faktu, kad pasaulis gali būti vienišas...
... net pačiu džiaugsmingiausiu metų laiku.
Mama?
- Mama? - Apačioje.
Ieškojau kalėdinių kojinių.
Tiek daug smulkmenų šiuo metų laiku.
- Duok, padėsiu. - Viskas gerai.
Anksčiau ar vėliau teks priprasti viską daryti be jūsų, berniukai.
- Mama... - Viskas gerai.
Eik. Nagi.
Ei, čia ji.
„Oil-O-Matic“.
Vaje.
Ei, o kur tėtis?
Vis dar prie ežero.
Tikiuosi dreba ir nebejaučia pirštų.
- Manau, eisiu pas jį. - Na, tik nenešk jam apkloto.
Akivaizdu, kad jis nevertina gerų dalykų...
... kuriuos dėl jo daro kiti.
Ralfi?
Ar ten tu?
Labas, tėti. Kaip tu?
Labas.
Eikš, prisėsk.
Pamaniau, pasivažinėsiu, pramankštinsiu kojas.
Rodos, visai graži naktis.
Dešimt laipsnių.
Taip.
Iš tiesų, norėjau su tavimi pasikalbėti.
Žinoma, pasikalbėkim.
Kaip sekasi darbe?
Dieve, rodos, dar tik vakar mačiau, kaip mama keičia tau vystyklus.
O jau štai klausiu: „Kaip sekasi darbe?“
Apie tai ir norėjau pasikalbėti--
Tik pažvelk į save.
Susiradai darbą mieste, nepasidavei.
Tu ir aš, vaiki, mudu esam tokie patys.
Pora užsispyrusių niekšelių, tiesiog taip.
Mes užbaigiame darbus. Tvirtai laikomės.
Makarturas. Jis nesitraukė iš Batano mūšio, kol nebuvo priremtas.
Stipruolis Dagas. Taip jį vadino.
Žinai, kaip sako:
„Kartais paskutinysis likęs...
... atrakina užraktą.“
Tiesą pasakius...
... nežinau, ar suprantu, ką tai reiškia.
Aš suprantu.
Puikiai suprantu.
Gerai.
Bent vienas iš mūsų.
Štai, palaikyk. Turiu atsinešti sriubos.
Sėdėjom ten drebėdami ir pasakojom viens kitam istorijas.
Kai išėjau, jis liko dar trims valandoms...
... tačiau nieko nesugavo.
Tai sužinojau tik po daugelio metų, žinoma...
... ir aš džiaugiuosi, kad ta paslaptis buvo saugoma.
Pone, ar galėčiau su jumis pasikalbėti?
Pone, prašau palaukti!
Nesiartink.
Noriu dar vienos galimybės.
Gerai pamenu, kaip tau ir tavo draugams sakiau...
... kad būsite išvaryti jėga...
... jei dar kartą čia įžengsite.
Vargiai tuos vaikinus pažinojau. Dabar dirbssiu tik aš.
Padarysiu, ką tik panorėsit. Nesusimausiu.
Prašau. Juk Kalėdos.
- Apsauga! - Ne!
Aš niekur neisiu.
Esu toks pats užsispyręs kaip ir jis.
Kaip kas?
Nesvarbu...
Pone, jei suteiksite dar vieną progą...
... niekada nepasigailėsit.
Gerai.
Gaila, kad esu toks geras.
- Ačiū. - Neprieštarausi dirbti lauke?
Ne. Ne, ne, galiu bet kur.
Din dilin, din dilin.
Din dilin.
Tik ne ji. Bet kas, tik ne ji.
Jei ji pamatys mane taip apsirengusį, teks išsikraustyt į Šiaurės ašigalį.
Mirsiu vienas ant kokios ledo lyties, vienintelis pasaulyje nekaltas elnias.
Prašau. Ne.
Vienas žvilgsnis į mane ir ji ne tik nežinos, kad aš egzistuoju...
... bet dar lieps nesiartinti.
Ir vėl tu?
Nešdinkis!
Bjaurus medvilnini gvėra.
Visą dieną juos rinkau.
Atleisk. Aš surinksiu.
Dar ir kaip, kiekvieną centą.
Taip, pone.
- Aš surinksiu. - Ei!
Ei, grįžk.
Pone?
Pone, tas banktonas ne jūsų.
Vaikinas už kampo renka pinigus.
Nejaugi? Pasakyk jam, kad puikiai atlieka savo darbą.
- Baikite, pone. Juk jie labdarai. - Eik iš čia, Bembi.
- Nesuprantu, apie ką tu kalbi. - Iš tiesų, suprantat.
Na, tuomet tai reiškia, kad esu melagis, ar ne?
Taip?
Visi tie veidai virš manęs...
... o vienintelis, kurį galėjau įžvelgti, buvo jos veidas.
Viskas buvo baigta. Kam vargintis ir keltis?
Kam vargintis ir grįžti namo...
... ar atgal į mokyklą, ar kur kitur?
Kam iš viso svajoti?
Aštuoniasdešimt keturi doleriai ir dvylika centų.
Viskas.
Beveik surinkai, tačiau vis tiek sėsi į kalėjimą.
Ei, galėsim tau nusiųsti kelis žurnalus su merginom, išpirkai.
Nesėsiu į kalėjimą.
Ar kada atgavai tuos penkis dolerius, kuriuos tau skolinga sesuo?
Ne, ji už juos nupirko močiutei žieminį paltą.
Kaip kvaila.
Tikrai? Nori, kad mano močiutė sušaltų?
Ar ką tik mane pastūmei?
Ne. Štai kur pastūmimas, Nense.
- Pakartosi darkart, maža nepasirodys. - Palaukit, sugalvojau!
Įkeisiu kelis savo daiktus.
Apsižvalgykit. Turiu daug vertingų daiktų.
Taip, koks lombardas nenorėtų...
... senos Augio Galano pirštinės ar našlaišės Anės dekoderio?
Man reikia tik dolerio.
Vieno menko dolerio.
Mes išsisėmę, drauguži. Visi. Visiškai tuščiom kišenėm.
Iškilnojom visas sofos pagalves, peržiūrėjom visus kojinių stalčius.
Ir visi mūsų rasti centai guli ant tos lovos.
Kas tavo kišenėje, Švarcai?
Niekas.
Švarci.
Negausi mano sėkmės dolerio.
- Tavo ko? - Sėkmės dolerio.
Gavau jį iš senelio Maurio.
Ir vis dar pamenu jo veido išraišką, kai jį man įteikė.
Kam tai rūpi? Tavo geriausiam draugui gresia kalėjimas.
Jūs nesuprantat. Šis doleris pakeitė mano gyvenimą.
Tas pirmas kartas, kai laikiau jį savo rankoje...
... žinojau, kad visada pasieksiu geriausio.
Jei jo neteksiu...
... subyrės visas mano pasaulis.
Tu teisus. Tiek to.
Neverta.
Neverta, jei tas doleris jam toks svarbus.
Minutėlę.
Anksčiau niekada nesu jo matęs.
Kada jį gavai?
Antrąjį Chanukos vakarą.
Kuriais metais?
Aną antradienį. Taip pat gavau ir šį kaklaraištį.
Vaikinai, liaukitės.
- Kutena. - Paleisk, Švarcai!
Ne! Tik ne mano sėkmės dolerį!
Pasiduok! Pasiduok!
- Aštuoniasdešimt penki! - Pasidaviau!
Išties, surinkau 85 dolerius.
Man pavyko. Nepaisant nieko.
Metas pergalės giesmei.
Pergalė priklausė man.
Šįkart aš įveikiau kliūtis.
Aš buvau greitas.
Aš pataikiau.
Tai dar vienas mano ir tėčio panašumas.
Žinojau, koks tai jausmas...
... koks saldus pergalės nektaras.
Pasimokiau.
Svarbiausias buvo ryžtas.
Nepaisant nieko, laikykis savo krypties, nenukrypk.
Visada sutelk dėmesį į tikslą.
Išties smarkiai sninga, ar ne?
Rodos, rytoj laukia išties baltos Kalėdos.
Juk taip ir turėtų būti, ar ne?
Taip, pone.
Linksmų Kalėdų.
Būti paaugliu – tai galimybė...
... dažnai elgtis neprotingai ir neapgalvotai.
Į mūsų išdaigas dažnai būdavo įtraukti...
... žali kiaušiniai ar tualetinis popierius.
Paprastai tokiam elgesiui būdavo...
... paprastas paaiškinimas.
Mes buvome arba jauni, arba nerūpestingi, arba kvaili.
O mano atveju – visi trys variantai.
Taip pat būdavo dienų, retų dienų...
... kai pasielgdavome taip, kad negalėdavome paaiškinti.
Štai.
Atsiprašau. Ilga diena.
Jis jau čia.
Puiku. Pavalgykim.
Ko? Ką valgysim?
Taip.
Kaip žinot, aš-- pamaniau...
... šiemet Kūčių vakarą galėtume suvalgyti ką nors kitko.
Taip, tikrai buvo smagu.
Aš tik stengiausi būti ekonomiškas.
Bet, pasirodo, aš tebuvau--
Gerai, visi...
... tik pažvelkite į vakarienę, kurią mums sugavo jūsų tėtis.
Mano brolis niekada nesužinojo, kas įvyko iš tiesų.
... ir iki šiandien nežino.
Tu nuostabi.
Kai kurias apgavystes geriausia laikyt paslapty amžiams.
Kas skambina Kūčių vakarą?
Tie pinigų prašytojai niekada nepalieka ramybėje.
Manau, čia man.
Valgyk savo daržoves.
Parkerių namai. Kalba Ralfas.
Štai jis. Mano bandomasis vairuotojas.
Ėmiau manyti, kad jau pamiršai apie mane.
Žinau.
Labai atsiprašau, pone.
Neturi tų pinigų, ar ne?
- Ne, pone. Ne visus. - Turėjau numanyti.
Tačiau aš stengiausi. Tikrai.
Visi susiradom darbus, ir aš uždirbau didžiąją dalį, bet--
Vienai šeimai reikėjo padangos...
... o dar visiems užsakiau vakarienę.
- Žinot, kaip viskas susideda-- - Pala, pala.
Esi tikrai keistas vaikis.
Esu jau tai girdėjęs, pone.
Devyniasdešimt, 91, 92...
... 93, 94.
Trisdešimt devyni doleriai ir devyniasdešimt keturi centai.
- Tik tiek? - Likusius atnešiu kitą mėnesį.
O jei neatnešiu, galėsit sulaužyt man kojas. Na, gal vieną.
Tiek to. Viskas baigta.
SUMOKĖTA
- Tikrai? - Taip, linksmų švenčių.
Na, žinai, apėmė šventinė dvasia.
- Ačiū. - Be to, pardaviau mersedesą.
Puikiai išsidėrėjau. Nevykėlis nė nesuprato, kas nutiko.
O tu niekada nepasidavei.
O ką aš tau sakiau apie ryžtą?
Jis įvykdo darbus.
Ir vieną dieną tai tau išties puikiai atsipirks. Pamatysi.
Dabar eik namo.
Ir pabūk su šeima.
Ačiū, pone Keitenhauseri. Linksmų Kalėdų.
Puikiai apsukau!
Automobilio neturėjau.
Kišenėse švilpavo vėjai.
Tačiau kažkodėl, kai tą šaltą tylų vakarą grįžinėjau namo...
... pasaulis atrodė puikus.
Taip!
Taip. Ateivių policijos laivas...
... iš „ Bako Rodžerso tarpplanetinės kosmoso flotilės“!
Ačiū! Ačiū!
Sakiau, kad jam patiks.
O tu norėjai dovanoti kojines.
Berniukai, berniukai, palaukim. Padarykim viską teisingai.
Kas nori vaidinti Kalėdų senelį? Aš! Aš!
Ne, Jau vaidinai anąkart, ir tau prastai sekėsi.
- Visai ne! - Visai taip!
- Ne! - Berniukai, liaukitės.
Aš vaidinsiu Kalėdų senelį!
Gerai, kas pirmas?
Nagi, mama.
- Štai, mielasis, jis tau. - Man?
Maniau, vėl galėtume eiti žvejoti.
Žinai, kaip sako:
„Nepaprasti dalykai kartojasi.“
Taip sako, ar ne?
- Ačiū. - Pažiūrėkim, kieno dabar eilė?
Ralfai, čia tau nuo tetos Klaros.
O, ne.
„O, ne“ buvo teisingi žodžiai.
Atėjo metas kasmetiniam tetos Klaros pažeminimo šou.
Dievas žino, koks žeminantis poliesterio košmaras...
... laukė manęs šiemet.
Nagi, atidaryk. Ji visada tau nuperka gražiausius daiktus.
- Nejuokinga, Rendi. - Juokinga.
Ak, čia jūreivio kostiumas.
Argi ne mielas?
Dieve šventas.
Jėzau.
Pamiršk, mama.
Nejuokauju. Stosiu į užsienio legioną.
Jam beveik šešiolika. Negi ji tokia nukvakusi?
Luktelkit.
Jis ne Ralfiui.
Rendi, čia tau.
Ne! Ne! Ne!
- Jūreivėlis! - Ne! Ne.
Ne. Ne!
Berniukai. Berniukai.
Atrodysi taip gražiai.
Ne.
Kaip miela, trūksta žodžių.
Galiu kelis sugalvoti.
- Kur fotoaparatas, mielasis? - Ne. Ne!
- Palauk, kol jos pasklis po mokyklą. - Ralfi, ne!
Plačiai šypsomės.
Dar viena, ar ne? Ne blogiausia.
Ne. Ar jūs gavot viską, ko norėjot?
Sakyčiau, kad taip.
Neblogas laimikis?
Ei, rodos, virtuvėj ką tik mačiau žiurkę.
Gerai, paskambinsiu naikintojams.
Gal pakvaišai?
Ar žinai, kiek jie prašo per šventes?
Tikrai užuodžiu žiurkę.
Čia ateivių policijos laivas.
Kuriame laikomas visas tigrų--
Dieve. Ji prisikėlė iš numirusių.
Argi ji ne graži?
Graži.
Tai šauniausios Kalėdos istorijoje.
Matot, ką man padovanojo Kalėdų senelis?
Taip, norėčiau asmeniškai jam padėkoti.
Pažvelk į jos veidą.
Kas nors nufotografuokit.
Taip, žinai, tai gera mintis.
Gal visi nusifotografuokime?
Taip. Visi. Jūs trys, stokite prie eglutės.
- Tėti... - Mielasis, aš nepasipuošusi.
Atrodai gerai. Tik prisiminimui.
Stokitės. Mama, tu vidury. Nagi, stokit.
Viskas. Dabar, Ralfi, šiek tiek prisiartink.
Dar šiek tiek.
Dar.
Taip!
Ačiū! Ačiū!
Kurį laiką dabar jo nematysim.
Visada galėsi aprėkti mane.
Nesąžininga, kad Ralfis gavo mašiną.
Aš noriu tikros raketos.
Pasimokyk iš to, Ralfi.
Jei būsi toks ryžtingas kaip Ralfis, gal vieną dieną ją gausi.
Matyt, tai reiškia „ne“.
- Teisingai. - Išpoliruosiu odą...
... ir vidų! O dieve!
Tai geriausios Kalėdos!
Ridos skaitiklis rodė 212 tūkstančių kilometrų.
Alyva buvo sudegusi, vožtuvai varvėjo kada panorėję.
Ir tarškesio joje daugiau nei vaikų lopšelyje.
Tai buvo geriausias mano turėtas automobilis.
Po 43 dienų man sueis 16 ir aš būsiu laisvas.
Nebebūsiu priklausomas nuo gravitacijos, būsiu laisvas...
... susiliesiu su vėju ir saule.
Prieš patirdamas tą laisvės džiaugsmą...
... keturiskart neišlaikiau vairuotojo testo.
Palaikysiu.
Eik nuspausti stabdžių.
Eik!
Tikrai derėtų palikti stovėti įjungus bėgį.
Mano tėtis taip sako.
Geras patarimas.
Tai ar ką nors pasakysi?
O tu tiesiog vaikštinėjai ieškodama riedančių automobilių?
Iš tiesų, atėjau susitikti su tavimi.
Gavau tavo adresą iš Fliksų.
Jo mama ir mano mama savanoriauja ligoninėje.
Pameni tą dieną prie „Higbee's“?
Elnio ragus, varpelius?
Taip.
- Klausyk, galiu paaiškinti. - Neprivalai.
Mačiau, ką padarei.
Reikia daug drąsos paprieštarauti tokiam mulkiui.
Retai tai tenka išvysti.
Matyt, tenorėjau, kad tai žinotum.
Štai.
Namuose turim daug vaisinio pyrago.
Suvalgyk arba panaudok kaip prespapjė.
Tau spręsti.
Ačiū.
Ar neturėtum būti?..
Turiu omeny, ar judu su?..
Na, žinai.
- Todu? - Taip.
Anądien kalbėjomės ir nusprendėm pasukti skirtingais keliais.
Na, aš nusprendžiau.
Nežinojau šito.
Kaip galėjai? Juk mokykloj atostogos.
O aš visą savaitę kuičiausi virtuvėje.
- Kepei prespapjė. - Tūkstančius.
Neįsivaizduoji, kaip gera išeiti į lauką.
Na, džiaugiuosi.
Tiksliau... džiaugiuosi, kad atėjai čia...
... kad pabūtum lauke.
Vaje, kaip kvailai nuskambėjo.
Ne.
Nuskambėjo puikiai.
- Tad čia tavo automobilis? - Taip.
1939-ųjų „Mercury Eight“.
Oho, kokia nuostabi kalėdinė dovana.
Prašau? Prašau?
Kartą.
Tik kartą aplink kvartalą.
Kai buvau 9-erių...
... išvyniojau savo svajonių dovaną...
... ir iškart supratau, kad tokių gerų Kalėdų niekada nebus.
Ir niekada nebuvo.
Iki šiandienos.