Preveo: Bambula
DŽUMANDŽI
Mali. -Šta je? -Našao sam nešto.
Moraš da vidiš ovo.
"Džumandži."
Igra na tabli? Ko igra igre na tabli?
DŽUMANDŽI DOBRO DOŠLI U DŽUNGLU
Pariraj. Pariraj. Izbegni. Tras.
Aperkat. Udarac u glavu. Mrtav si.
Udarac. Udarac. Uzvratni udarac. Udarac u glavu.
Imaš li ga? -Imam ga.
Izgubio si.
Čudakova kuća za 20 minuta.
"Bendžamina Frenklina, i osećaj nacionalne izuzetnosti
podstakao je širenje požara ekspanzije na zapad." -Spensere, dušo.
Mama, šta smo rekli za kucanje?
Kasnim na posao. Ideš li kod oca posle škole?
Verovatno. -Ne zaboravi svoj autoinjektor epinefrina.
Upamti, svet je strašno mesto. Pazi se svega.
Volim te više od života. Ćao. Vidimo se u nedelju uveče. -Važi.
Vidimo se, mama. -Pojedi nešto pre nego što pođeš.
Ne mogu. Moram da se nađem sa Spenserom.
Spenser Gilpin? -Da, Spenser Gilpin. On me podučava.
Pomaže mi da popravim ocene. -Sviđa mi se da čujem to.
Mali Spenser Gilpin. -Da.
Ocene će ti biti dobre? -Da, mama. Zato mi pomaže.
Ne bih volela da te izbace iz time.
Neće me izbaciti iz tima. Biće sve kako treba. U redu?
Dobro. Simpatična je, zar ne?
Da.
betanivoker Samo što sam ustala. Uf jutra. #bez filtera#volim svoj život
Ćao. -Ćao, Fridž. -Zašto nosiš kišni mantil?
Kako to misliš? -Ne pada kiša. -Mogla bi.
Nikad se ne zna šta će se desiti.
Brate. -Šta koji đavo? -Nije li problem da ovo ubrzamo?
Zbog Čudakove kuće se osećam veoma nelagodno. Izvoli.
Ispravio si greške? -Jesam. I napisao sam početak...
I kraj, i nešto u sredini.
Uradio bih to sam, da imam vremena,
ali... -Da. Ovo nije ništa strašno.
Nešto sam razmišljao. Bilo je vrlo zabavno
dok sam ti završavao radove i domaći,
ali ne znam šta radiš ovog vikenda.
Mislio sam da možda možemo... -Ovog vikenda... Da...
Ćao, Fridž. -Ćao. -Treba li ti prevoz?
Idem s njom. -Znaš šta?
Bolje za mene kao i za moj raspored, stoga...
Vidimo se kasnije, Frižideru. Izvini. Izvini.
Šta ima, devojko?
Svejedno. Nije da sam ti najbolji prijatelj
čitavog detinjstva. Nema veze. -Šta si rekao?
Ništa, gospodine. -Onaj tip je veoma čudan.
Siroti čovek. Užasno je ono što se desilo tim ljudima.
Mislila sam na klinca. -Šta radiš ovde?
Razgovarao sam s prijateljem. -Treba da budeš pažljiviji
kuda lunjaš, čuo li si me? -Da, g. Vrik. Čuo sam vas.
Ovaj svet guta decu poput tebe.
SREDNJA ŠKOLA BRENTFORD
Prošla su 2 sata otkako sam je postavila,
a on nije komentarisao. Čak mu se nije ni svidela.
Videla si je. -Da, divna je. Ne znam koji problem ima.
Hvala. I nije da kačim slike stalno, samo da ostanem bitna.
Ali dovoljna je slatka da Noa... -Neka osoba je iza tebe.
Ćao. -Ćao. Betani, da li si obavljala poziv tokom testa?
Da, ali sam već završila svoj test. -Dobro.
Jesi li primetila da drugi ljudi nisu?
Pa? -Izvini. Da se vratim malo nazad.
Svesna si da postoji još ljudi na svetu, zar ne? -Slušajte...
Prolazim kroz nešto trenutno, i nisam srećnija od vas što se tiče toga.
Imam krizu, i Lusinda me podržava kao ženu,
i možda bi i vi trebalo.
Samo prekini vezu. -Dobro, prekinuću.
Betani, prekini smesta. -2 minuta i završavamo. -I zaradila si dopunsku.
Pumpajte ruke. Idemo!
Betani, kasniš. -Izvinite.
Čuo sam da je raskinula s onim fudbalerom.
To bi mogla biti tvoja šansa, Fasfeld. -Vežbaćemo
hvatanje i bacanje. Nađite partnera i uzmite loptu. Pokret!
Marta, ne možeš hvatati sama.
Nađi partnera. Hajde. Idemo.
Ne, nema potrebe. -Dobro.
Moraš učestvovati kao i svi ostali.
Inače, zašto si ovde? -U pitanju je uslov.
Marta... -Mislim da je to besmisleno. Fizičko me neće upisati na Prinston,
i ne razumem opsesiju s bacanjem
lopte kroz obruč, i: "Polaganje, 5 poena!"
Dobro. Mnogo toga je pogrešnog u tome, ali pre svega,
ovo je fizička aktivnost, što je dobro za tebe.
S drugim ljudima, što je takođe dobro za tebe.
I ako probaš, možda se čak i zabaviš.
Da se zabavim. To radimo ovde? Zabavljamo se? Ovo je škola.
Treba da učimo stvari koje su bitne.
Marta... -Nemamo mnogo vremena u ovom životu, i ja lično
ga ne želim protraćiti tako što ću biti profesorka fizičkog.
Nisam to mislila. -Da, naravno. Zaradila si dopunsku nastavu.
To je bilo žestoko. -Opako.
Spenser Gilpin?
Sedi, Spensere.
Gđice Maters? -"I osećaj nacionalne izuzetnosti
podstakao je širenje požara ekspanzije na zapad."
Da li vam to zvuči poznato, g. Gilpin?
Ne. -To je poslednja rečenica u Entonijevom radu o ekspanziji na zapad.
I koje li slučajnosti, to je poslednja rečenica
u vašem radu o ekspanziji na zapad iz prošle godine.
To je zanimljivo. -Stvarno?
Da. Koja je verovatnoća za to? -Mala.
Takođe ste koristili istu metaforu, "širenje požara" u svom radu
o Bostonskoj čajanci, Bici kod Getisburga,
i ženskom pokretu za pravo glasa.
Baš je toplo u ovoj prostoriji.
Entoni, znam koliko ti je neophodno da položiš moj predmet,
ali ovako nećeš. Neću tolerisati varanje. -Varanje?
Nisam varao. -Ja sam kriv.
Ja sam ga naterao da to uradi.
Ti si ga naterao... Jesi li ti napisao njegov rad?
Da.
Slušaj. Izvini, u redu? -Ne, ne. Nije u redu.
Šta koji đavo? Zbog tebe sam izbačen iz tima.
Zbog tebe sam mogao biti izbačen iz škole.
Ne živiš samo ti opasno ovde. -Živim opasno? -Da.
Ovo je najopasnija stvar koju sam uradio u životu.
A sad vidi mene. Ispaštam. -Dakle...
Zar ovo nije zanimljiva grupa? Dobro došli na dopunsku nastavu.
Da, Spensere? -Hoću da se izvinim.
Hvala. -Direktore Bentli, samo sam obavila jedan...
Betani, molim te. Svi ste ovde s razlogom. Znate koji je.
Ali treba da razmišljate o ovome: Ko ste
u ovom trenutku, i ko želite da budete.
Imate jedan život. Vi odlučite kako ćete ga iskoristiti.
Srećom, ne postoji bolje mesto za samospoznaju
od dopunske nastave. Ustajte, narode. Idemo.
Pretvorićemo ovo u novi kompjuterski centar.
Ali pre nego što to uradimo, mora se očistiti.
Svi ovi stari časopisi idu u fabriku za reciklažu.
Ali moraju biti propisno pripremljeni pre nego što odu.
Izgleda da sve mora da se rashefta.
Ono što ne završite danas, završićete sutra.
Sutra je subota. -Jer nisam htela da igram fudbal?
Mislim da to neće ići. -To je pošteno.
Začepi. -Predlažem da počnete. Izaberite oružje.
Zašto im zaboga treba kugla? -Ozbiljno, nema mreže?
Može li današnji dan biti gori? -Hoćeš li pomoći ili si previše lepa?
Previše sam lepa.
Gledao sam te s trenerom Veb danas. Nisam te gledao, nisam.
Nisam na uvrnut naćin. Samo... Bio sam u sali. U istom smo odeljenju.
Ali rekla si neke stvarno pametne stvari
zašto je fizičko vaspitanje užasno, i o drugim predmetima.
Hvala. -Da.
DONIRAJTE
Šta je ovo?
Ne znam. -Šta je ovo,
neki staromodni nintendo? -Ne bih rekao.
Ovo mi nije poznato.
"Igrica za one koji traže da ostave svoj svet za sobom."
Dobro došli u Džumandži
"Džumandži." -Rasheftavanje, narode. Rasheftavanje.
"Džumandži"? Šta to znači? -Ne znam. Nikad nisam čuo za to.
IZABERITE LIKA
Koga da izaberem? -Ne znam. Mislim da to nije toliko bitno.
Džeferson "Siplejn" Mekdona. Pilot i bitanga.
Neće. -Pokušaj nekog drugog. Frenklin "Mus" Finbar.
Zvuči opako.
I on je stručnjak za zoologiju, što je strava.
Izaberi ti. -Dobro. Dr Smolder Brejvstoun.
Betani, igraš li? -Dobro.
Ja ću biti Šeli Oberon,
genijalac s oblinama.
Rasheftivačice, hajde. Na tebe je red. -Ne.
Ne, hvala. -Stani. Samo na nekoliko minuta? Biće zabavno.
Ne voli ona zabavu.
Dobro. U redu.
Ovo je možda najjadnija stvar koju sam uradila. -Čisto sumnjam.
Dobro došli u Džumandži.
Šta se dešava?
Mislim da ima kratak spoj.
Iščupaj ga!
Šta se dešava? Šta se dešava s tvojim rukama?
Šta ti je? -Ne znam.
Spensere! -Bože!
Šta koji đavo? O, ne. Sveca mu!
Narode? Narode? Zašto ovako zvučim?
Gde mi je kosa?
Šta koji... Bože!
Kakav glupan...
Ko si ti? -Ko si ti?
Ko je ona? -Ko ste vi, momci?
Šta koji đavo? -Bože!
Skloni se od mene! -Tužiću... Šta mi je s glasom? -Skloni se od mene!
Gde sam? -Gnječiš me! Skloni se! Skloni...
Šta koji đavo? Šta se desilo s preostalim delom mene?
Šta je ovo? Šta je ovo na mojim leđima? Šta je ovo?
Bože. Fridž?
Da, ja sam Fridž. Ko si ti?
Spenser. -Šta? Malo sutra. Šta se dešava?
Mislim da smo u igrici.
Molim? -O čemu govoriš? -Nekako, ne znam kako,
usisani smo u igricu.
I postali smo avatari koje smo izabrali.
To sam ja, Spenser, međutim, izgledam i zvučim
kao dr Smolder Brejvstoun.
Govoriš mi da si ti Spenser? -Da, da. Tako je.
Fridž, ja sam Spenser. Što znači da si ti Mus Finbar.
Piše ti na prsluku. I... Marta? -Da.
Ti si Rubi Raundhaus. A, Betani, ti si profesor Šeli Oberon.
Samo Šeli mora da je skraćeno od Šeldon. -O čemu govoriš?
Bože, u pravu je. -A ti...
Ti si Spenser? Ti? -Da. Narode, to vam i kažem.
Ja sam Spenser. Ja sam... -Da, to je Spenser.
To znači da ja...
Ja sam...
Stani, Betani. Betani, nemoj! -Ne!
Ja sam debeo, sredovečan muškarac. -Imam tetovažu.
Mama je stalno govorila da će me ubiti ako se istetoviram. -Šta je ovo?
Imam i ja jednu.
Ponekad. -Trenutak samo.
Gde mi je telefon?
Zašto nosim ovakvu odeću u džungli?
Malene kratke pantalonice i kožni top. Šta je ovo?
Ja izgledam kao živi baštenski patuljak. Gde mi je telefon?
Koga zabole? -Mi smo u telima drugih ljudi.
To nije najveći problem
trenutno. -Stvarno? Ti misliš da ovo nije dobar trenutak
da se obavi poziv, pošalje SMS nekome ili da se promeni status
u "zaglavili u video igrici"? -Samo kažem da nemam svoj klaritin, u redu?
A alergičan sam na skoro sve. -O, ne.
Imaš alergije, Spensere? Meni fale 60 cm visine!
Narode, ovo nije moguće. Možda smo svi u komi.
Zajedno? Svi smo u komi zajedno?
To je jedino objašnjenje. Ona stara mašina za igrice
mora da nas je drmnula strujom, i sad smo...
Bože, Betani! Bože! -Zaustavite to!
Bože! Idi tamo da je spaseš.
Neću da ulazim tamo! Ti uđi.
Neću nikud da idem. Imam ranac.
Ne ulaziš u vodu s rancem. Svi to znaju.
Šta koji... -Betani! -Šta se upravo... -Jesi li dobro?
To je bilo tako žestoko. Ne mogu biti kvit s ovim mestom.
Šta ti se upravo desilo? -Pojeo me je nosorog,
a onda sam pala s hiljadu metra visine.
Da, tako je i izgledalo. -To je bio nilski konj. Oni su svaštojedi.
Brzi su kao konji na kratkim razdaljinama,
i imaju silu ugriza od 8.100 njutna. Otkud ovo znam?
Ti si stručnjak za zoologiju. -Šta? -Ja sam i dalje matori debeli tip, zar ne?
Bojim se da je tako. -Samo malo.
Zašto nikome ne smeta ovo? Ona je pala s neba. -Narode?
Betani, ustaj. Betani, ustaj. Ustaj!
Hajde, hajde!
Dr Brejvstoun! Dobro došli u Džumandži!
Nemojte samo da stojite tu. Upadajte. -Hajde, hajde.
Dr Brejvstoun. Čuveni arheolog i međunarodni istraživač.
Poznat na 7 kontinenta zbog vaših hrabrih podviga.
Imaš li pojas? -Ne mogu vam opisati kolika mi je čast
da vas konačno upoznam.
Nije me sramota da kažem da ste zgodniji uživo. -Hvala.
Ko si ti? -Najdžel Bilingsli vama na usluzi.
Rubi Raundhaus, ubico muškaraca. Dobro došli u Džumandži.
Jedva sam čekao vaš dolazak.
Kao što znate, Džumandži je u velikoj opasnosti.
Računamo na vas četvoro da poništite kletvu. -Kletvu? -Kakvu kletvu?
Oprostite. Da li ste mi videli telefon negde? -Profesore Šeldone Oberon.
Dobro došli u Džumandži. Najdžel Bilingsli vama na usluzi.
Jedva sam čekao vaš dolazak. -Šta je ovom tipu?
Mislim da je on NL. -Šta? Prostim jezikom, molim.
Neigrivi lik. On je deo igre. Šta god da ga pitamo,
ima samo programirane nizove odgovora. -Razumem. Sve je jasno sad.
Frenkline "Maus" Finbare. Dobro došli u Džumandži.
Mus. Nije Maus. -Ne, dobri gospodine. Siguran sam da je Maus.
Maus? -Nadimak dat zbog vašeg malog rasta i divnog držanja.
Znao sam da ćete biti ovde. Dr Brejvstoun ne ide nikud
bez svog vernog kompanjona. -Kompanjon?
Otkako vas je dr Brejvstoun spasio iz kandži gospodara rata
u džunglama Perua, uvek ste uz njega. -Da.
Možemo li se vratiti na kletvu? -Sve je dokumentovano
u pismu koje sam vam poslao, dr Brejvstoun.
Možda treba da ga pročitate naglas. -Nemam pi...
Da. "Dr Brejvstoun, pišem vam
zbog očajne situacije u Džumandžiju. Treba nam vaša pomoć smesta."
Narode? -Šta se dešava? -Šta se do đavola dešava?
To je neinteraktívna sekvenca. Mnoge igrice ih imaju.
To je poput kratkog filma koji vas upoznaje sa situacijom.
Zovem se Najdžel Bilingsli, vodič kroz Džumandži.
Unajmio me je vaš bivši partner,
sad neprijatelj, profesor Rasel Van Pelt,
da vodim sudbonosnu ekspediciju.
Profesor Van Pelt došao je
u potrazi za čuvenim Jaguarovim svetilištem
mestu gde je sveti dragi kamen Džumandžija.
Kao što znate bolje od ikoga, dragi kamen je bio njegova velika opsesija.
I nakon godina istraživanja, verovao je
da je otkrio njegovu lokaciju. -Da li je moguće?
Da li sam ga konačno našao?
Van Pelt mi je rekao da je želeo da nađe dragi kamen
kako bi ga dokumentovao u svojim rukopisima.
Stvaran je! -Nisam znao
da je nameravao da uzme dragi kamen za sebe.
Našao sam ga. Našao sam ga!
Legenda kaže da Jaguar bdi nad Džumandžijem
i da svako ko se usudi da ga oslepi biće proždran mračnom silom.
Van Pelt je preuzeo vlast nad svim stvorenjima u Džumandžiju,
zaposednuo ih je i kontrolisao.
I užasna kletva se nadvila nad ovom nekad mirnom zemljom.
Molio sam ga da ga vrati nazad ali kad mu je dospeo u ruke,
nije mogao da se odvoji od njega. Čekao sam da zaspu te noći,
i krenuo sam u akciju.
Donesite mi taj dragi kamen! I ubijte sve koji pokušaju da vas zaustave.
Dobro, onda. Evo. Uz dragocenu pomoć vaših saradnika,
morate koristiti svoje dodatne veštine da vratite dragi kamen u Jaguarovo oko
i poništite kletvu. Sigurno ćete želeti da počnete odmah.
Zapravo, mislim... -Srećno! Sudbina Džumandžija je u vašim rukama.
Šta? -I ne zaboravite, vaš cilj, recitovaću u stihu:
"Vratite dragi kamen i poništite kletvu. Ako želite napustiti igricu,
morate spasti Džumandži i viknuti njegovo ime."
Srećno! Sudbina Džumandžija je u vašim rukama.
I ne zaboravite... -Stalno to ponavlja.
"Vratite dragi kamen i poništite kletvu. Ako želite napustiti igricu,
morate spasti Džumandži i viknuti njegovo ime."
U redu je. Možeš ti podneti ovo. U stvarnom životu, ljudi te vole.
I možeš se smuvati s kim poželiš. -Da li to govoriš sebi kad si uplašena?
Možeš li da me ne osuđuješ 2 sekunde? Raskinula sam s Noom,
pretvorila sam se u muškarca
i ne mogu naći svoj telefon. Mogu biti uznemirena.
Dr Brejvstoun, evo mape Džumandžija.
Morate otići na bazar da nađete deo koji fali.
Bazar. -Čega to deo koji fali? -Doviđenja! -Zar nas ne možeš prebaciti
do kipa? -I ne zaboravite: "Ako želite napustiti igricu,
morate spasti Džumandži i viknuti njegovo ime."
Hoćeš li to staviti tamo? -Ne.
Daj, bre, jedino ti imaš ranac, Fridž. -Pa šta? Imamo mapu.
Sad treba da odemo i nađemo... -Bazar, pretpostavljam?
Vratićemo dragi kamen u kip jaguara i onda idemo kući. Nema problema.
Zašto jednostavno ne odemo, zaustavimo igricu, a da ne radimo sve to?
Moramo dovršiti igricu. Mislim...
Mislim da moramo spasti Džumandži.
Do đavola, ono tamo je pravi muškarac.
Ne plači, ne plači. Ne plači.
Ima toliko mnogo boleština ovde.
Toplo je. Ovo je u čemu sam dobar.
U igranju video igrica. Time se bavim. To je bukvalno glavna stvar koju radim.
Kad igraš ovakvu igricu, postojaće nivoi.
Da je završiš, moraš preći sve nivoe.
Nivoi će postajati sve teži vremenom. Pređemo nivoe... -Spensere,
znaš li kuda idemo? -Otprilike. -Otprilike?
Onda je to dobro. U sigurnim smo rukama.
Deo koji fali, pretpostavljam. -Bože. To mora da je ono što tražimo,
deo mape koji fali. -Problem je što nema ničeg ovde.
Kako to misliš? -To je mapa, kao što je rekao. Mapa Džumandžija.
Kartografija. -Šta je to? -Izučavanje mapa.
To je bila jedna od veština profesora Oberona. -Da. Tako je.
Ti ne možeš videti ovo, ali ja mogu?
Likovi koje smo izabrali, svi mi imamo određene veštine.
Mora da postoji način da pristupimo svom...
Šta si uradio? -"Prednosti: Neustrašiv. Penjanje.
Brzina. Bumerang. Intenzivan seksi pogled."
Šta to radiš? -Šta se upravo desilo? -Upravo si imao seksi pogled.
"Slabosti. Nijedna?"
Kako si to uradio? Taj spisak?
Mislim da sam samo pritisnuo svoj ogromni levi pektoralni mišić.
To je područje grudi. Da ti pokažem. -Skloni se od mene.
Barem pritisni pred nama, da tačno znamo kako...
"Prednosti: Karate. Tai či. Aikido. Borilački ples"?
Borilački ples? Da li to uopšte postoji? "Slabosti:
Otrov."
Ozbiljno? "Paleontologija." Šta to uopšte znači?
Proučavanje fosila, mislim.
To je kul. -Kaže predivna opaka karatistkinja
matorom tipu za fosile koji nema nikakvu izdržljivost.
Prednosti: Zoologija, poslužitelj oružja
Slabosti: Kolač, brzina, snaga
Mrzim ovu igricu. -"Slabost: Kolač."
Da, kolač mi je slabost. Pored brzine i snage.
Snaga mi je slabost.
Brzo pitanje. Kako mi je snaga slabost?
Nek mi neko to objasni. I zašto mi treba brzina?
Zašto treba da budem brz kad me juri
ogromna zebra ubica ili neko sranje u ovom glupom šeširu?
Takođe si dobar poslužitelj oružja. -Šta to znači? -To znači
da ti nosiš moje oružje u svom rancu,
i daješ mi ga kad i ako mi zatreba?
Narode, mapa, menja se. -Kako to misliš?
Šta piše? -Nema mnogo informacija.
Ali pre jednog minuta, nije pisalo ovo a sad piše. Piše, "Moćna rika."
Ne sviđa mi se to. Završio sam. -Šta još?
Dobro. A ovde piše, "Iz Dubine."
Nilski konj je došao iz dubine. Onaj koji...
Da, stvor koji je uradio ono. To je sve. Idemo dalje.
Znači ako je "Iz Dubine" prvi nivo,
onda "Moćna rika" mora da je drugi. Kuda?
Dobro. Ako je ono ovo...
A to je ovde. Tačno ovde, mislim.
Kakva je ovo igrica? -Bežite!
Stanite!
Hajde, noge!
Zašto trčim toliko sporo?
Bože! Bože!
Ovo je užasno! -Razdvajanje!
Bože.
Hajde! -Oni tipovi imaju ogromne puške. -Stvarno? Jesu li to, Spensere?
Daj da vidim tvoj ranac. -Zašto?
U tvom rancu je moje oružje. Dole.
Imam tvoje oružje? Ne osećam nikakvo... Šta je ovo?
O, da. Bumerang je jedan od mojih prednosti. -Šta ćeš s tim?
Ne znam. Ubiću ih, pretpostavljam. -Da ih time ubiješ?
Imaš li bolju ideju? Pazi se.
Gledaj ovo.
Bravo. -Tamo! -Hoćeš da vidim da li imam vrećicu za pimpovanje
da je uzaludno baciš?
Stani, stani. -O, ne.
Upalilo je.
Stižu. Moramo da idemo. -Ne mogu pobeći onim tipovima.
Moramo da idemo smesta! Penji mi se na leđa! -Pre bih umro.
Skoči na moja leđa! -Ne. Umreću. Spusti me dole!
Spensere! Spusti me dole!
Mora da me zezaš.
Ne, ne!
Moramo skočiti. -Jesi li poludela?
Uradio bih sve drugo osim toga. -Skačite!
Marta! -Skačite! -Moramo da skočimo!
Ne znamo koliko je duboka voda. -Moramo da idemo! -Ne, ne!
Skočićeš. Skači! -Ne!
Imam infarkt. Teško dišem.
To je bio najsramniji trenutak u mom životu. Nemoj to da si ponovio.
Napio sam se mnogo vode.
Sredili su me. -O, ne.
Marta?
Šta joj se desilo? -Je li mrtva? Da li je umrla?
Samo trenutak. -Šta se koji đavo deš...
Skloni mi se s leđa! -Jesi li dobro?
Mislim da jesam. -Skloni se!
Mili bože, skloni se! -Sklanjam se s tebe.
Je li nekome stalo da li sam dobro?
Šta sam ja, ljudsko sletište?
To sam i mislio. Svi imamo po 3 života, narode.
Te male tetovaže na našim rukama...
Isuse, pogledajte koliko je ovo čudo. -Spensere! -Šta je?
Šta si hteo reći? -To je koliko imamo života.
Betani je pojeo nilski konj, stoga ona ima samo 2 linije. -U pravu je.
Samo malo. Šta će se desiti ako potrošimo sve živote?
Obično bi to značilo kraj igre.
Kako to misliš, "kraj igre"? Hoćeš reći da možemo stvarno umreti ovde?
Ne znam zasigurno, ali... -Nisi siguran? Nisi siguran,
g. Genije za video igrice? -Nikad nisam zaglavio u nekoj!
Nisam siguran, ali, da, bojim se da bismo svi mogli umreti.
To je moja velika briga trenutno.
Onda bolje da nađemo deo koji fali. -Dobro.
Izgleda da ima neko selo s druge strane ove planine.
Možda je to bazar. -Hajdemo. -Stani.
Moram da pišam prvo. -Plašim se toga ceo dan,
ali i ja moram. Mogu li poći s tobom da mi pokažeš kako se to radi?
Možda mi zatreba tvoja pomoć.
Da, naravno. Pomoći ću ti.
Kako da radimo ovo? -Lako. Samo...
Otkopčaš šlic, izvadiš ga, pišaš. -Ne zaboravi da ciljaš. Veoma je važno.
Bože, narode, bukvalno je penis prikopčan za moje telo trenutno.
Marta, dođi da vidiš moj penis! -Ne, hvala.
Po prvi put ga vidiš? -Da. Nisam htela da gledam.
Ja sam pogledao svojeg prvih 20 sekundi kad smo došli ovde.
Drago mi je da kažem da sam mogao
poneti jednu stvar iz spoljašnjeg sveta. Jesi li ti... Šta to radiš?
Gledaš li? -Izvinjavam se. -Nemoj da gledaš ovamo!
Da, nikad se ne gleda. Takav je običaj. -Dobro, dobri dečko.
Odradićemo ovo fino i polako, i niko neće da nastrada.
Šta sad? -Sad pišaj. -I ciljaj. Ne zaboravi da ciljaš.
Šta je to s tobom i ciljanjem? Šta ti se desilo?
Možemo li da ne pričamo o tome u mešanom društvu?
Ovo je mnogo lakše!
Kul je, zar ne? -Da, jer imate dršku.
Činjenica da ovo ne postavljam na Instagram sad je ludo.
Brejvstoun. -On i družina.
Umakli su? -Izgubili smo ih u džungli.
Trebalo je da znam.
Kako to mislite, gospodine? -Pozvaću sva stvorenja i vojnike
da ih ulove. Povratite ono što je moje.
Nađi ih.
Pazite na tlo, narode.
Nije ravno. Ne bih voleo da neko izvrne članak.
Uradio sam to jednom u kampu... -Dosta više. -Dobro. Nema problema. -Molim te!
Mogu li pozajmiti tvoju jaknu? -Naravno. -Hvala. -Šta to radiš?
Imam osećaj kao da nosim bikini u školi.
Uradila sam to jednom. Poslali su me kod direktora. -Naravno.
Noa voli kad pokažem malo kože. To je ključno za našu vezu.
Toliko me osuđuješ? Ozbiljno, ne mogu ni da progovorim u tvom prisustvu.
Ni ne poznaješ me, ali si odlučila da me mrziš.
Samo malo. Ne mrzim te.
Ne mrziš? -Ne. Mislim da živiš
u mehuru "seksi popularne devojke". Gde te svi tretiraju
kao princezu ili objekat.
Možda da budeš malo manje sebična?
To je pošteno. Ali misliš da je možda razlog zbog kojeg si
toliko osuđujuća taj što se bojiš da se ljudima nećeš dopasti
pa ti prva odlučiš da ti se oni ne dopadaju? -Ne.
Možda. Možda. -Dobro, onda.
Samo kažem, ti si dobra riba. Ponosi se time.
Hvala. Valjda.
Dosta mi je ove igre. Sklanjaj mi se s puta, Spensere.
Zašto si toliko ljut na mene? -Zašto? Stvarno me to pitaš?
Zbog tebe sam izbačen iz tima.
Onda sam zbog tebe zaglavio u šta god da je ovo.
I pitaš se zašto više nismo prijatelji. -Zbog ovoga više nismo prijatelji?
Nisi hteo da zaglaviš u Džumandžiju? Ne bih rekao.
Nismo prijatelji jer nisam dovoljno kul
da se družim s tobom, pa si se pretvarao
da me više ni ne poznaješ sve dok ti nisam zatrebao
da ti uradim domaći jer nisi mogao sam da ga uradiš.
Nije ni čudo što ne znaš ništa o ekspanziji na zapad.
Vidiš li? Znaš šta? Nisam glup, Spensere.
Tražio sam da mi učiniš jednu prostu uslugu. Rekao sam da mi uradiš domaći,
da me ne izbace iz tima, a ti si to zabrljao.
Sad ne mogu da radim ono jedino u čemu sam dobar, a ti si kriv za to.
Trebalo bi da te prebijem sad.
Voleo bih da pokušaš. -Šta si rekao?
Dobro. Vidim o čemu se radi ovde.
Narode. -Misliš jer imaš 195 cm
i 120 kg čiste mišićne mase, treba da te se plašim?
Da li to misliš? -Možda.
Da ti kažem nešto. I dalje si isti iritantni klinac
od kojeg pokušavam da se otresem od 7. razreda. Ništa se nije promenilo.
Nemoj da te ovo novo telo prebije.
Glupane.
Ne! -Spensere! Spensere!
Ubio si ga! -Fridž, ludače! -Smirite se. Vratiće se.
Ne zovi me glupanom. -Ne guraj me.
Ili šta, Spensere? -Ili ću te gurnuti nazad.
Da li si me upravo udario? Udaraćeš me?
Fridž, ne. -Da, da. Hoćeš da udaraš...
Ne, ne! -Dosta.
Ne smemo traćiti živote. Potrebni smo jedni drugima.
Svidelo se to tebi ili ne, moramo uraditi ovo zajedno.
Da li bi mogao reći to još jednom, molim te?
Moramo uraditi ovo zajedno? -Ali sa seksi pogledom.
Kontrolišeš li to ili se to dešava prirodno?
Dešava se prirodno.
Šta treba da radimo? -Tražimo deo mape koji fali.
Počećemo da pitamo za to? -Ne, razgledaćemo, istražićemo mesto,
ali najvažnije, narode, budite diskretni.
Sledovanja! Uzmite svoja sledovanja! -Ima li neko novac? Umirem od gladi.
Sledovanja! Uzmite svoja sledovanja! Sledovanja!
Narode, igra pokušava da nam kaže da održavamo zdravlje.
Moramo da jedemo. -Prestani to da radiš.
Bože, ovo je tako dobro. Nisam jela hleb još od 9. godine.
Ozbiljno? -Šta misliš otkud mi onakvi trbušnjaci?
Daj da probam malo toga.
Stani, šta... Šta je ovo? -To je moj čuveni kuglof.
Kolač? -Betani, rekla si da je ovo hleb.
Dosta je prošlo, zaboravila sam kakav ukus ima. -Kako zaboraviš kakav...
Šta se dešava? Nešto mi se dešava? -Ne. -Tresem li se?
Raspadam li se? -Ne.
Jesam li i dalje crn? -Da. -Dobro. Dobro je, zar ne?
Dobro smo. Sve je u redu. Ne, ne, u redu je.
Verovatno je samo značilo da obožavam kolač, da mu ne mogu odoleti. Da.
Sve je dobro...
Bože!
Šta koji đavo? -Kao što sam rekao, važno je biti diskretan.
Takođe si rekao i da jedemo. -Sledovanja! Uzmite svoja...
Bolje ti je da začepiš!
Dr Brejvstoun. Hvala bogu da ste ovde. Džumandžiju ste potrebni.
Hvala. Drago mi je što sam ovde. -Pitaj za deo koji fali.
O, da. Ćao, ja sam Betani. Hoću reći, profesor Šeli, tako nešto.
Ja sam doktor za mape, i imam ovu mapu kojoj fali deo.
Dr Brejvstoun. Hvala bogu da ste ovde. Džumandžiju ste potrebni.
Nepristojno. -Moramo naći deo koji fali.
To što vam treba je u korpi. Jedan pogrešan korak, mrtvi ste.
Verujte jedno drugome, i nikad ne trepćite.
Deo koji fali nije ono što mislite. -Brate. -Srećno, moćni heroju.
Džumandžiju ste potrebni. -Džumandžiju je potreban. Znamo.
Rekao si to nekoliko puta.
Mislim da ima... Neka zmija unutra ili slično?
Da. Zvuči mi kao zadatak za Brejvstouna.
Zašto bi ovo bio zadatak za Brejvstouna? -Jer si ti moćni heroj.
Čuo si šta je rekao. "Džumandžiju ste potrebni." Sad, u akciju.
Ne želim ovo da radim! -Samo idi.
Crna mamba! To je crna mamba. Četvrt miligrama njenog otrova
je dovoljna da ubije odraslu osobu.
Osetićeš trnjenje u ustima i ekstremitetima,
praćeno groznicom, penom na ustima, i ataksijom,
što znači gubitak kontrole mišića. Otkud to znam? -Šta ćemo da radimo?
Jesi li video još nešto unutra? -Nisam. Nisam imao vremena. -Bože. -Dobro.
"Verujte jedno drugome, i nikad ne trepćite." Nikad ne trepćite.
Narode, mislim da je to takmičenje u buljenju. -Šta? -O čemu ti to?
Razmislite. "Nikad ne trepćite"? -Narode, mislim da je ona u pravu.
U kampu, govorili su nam
ako vidimo zvečarku da se ne pomeramo. Neko
mora uspostaviti direktan kontakt očima i da ne trepće.
A onda će Spenser gurnuti ruku i zgrabiti
šta god da je još unutra. -Šta? Zašto ja opet?
Jer si ti Brejvstoun. -Dobro.
Ko je dobar u buljenju a da ne trepne?
Strava sam u tome. -Onda je ovo tvoj trenutak.
Hajde, Betani.
Dobro.
Samo reci kad.
Sad.
Šta da radimo?
Moraš je obezubiti. -Šta moram?
Moraš joj povući usta nazad iz mrtvog ugla da je dezorijentišeš.
Ali dobro se pazi žlezde s otrovom i izloženog sekundarnog kanala s otrovom.
Onda joj odlomi zube
iz glave.
Nije bilo takmičenje u buljenju.
"Verujte jedno drugome, i nikad ne trepćite."
Verovali ste mi. Verovali ste mi, a ja sam obezubio zmiju.
Uspeo sam. Uradio sam to. -Da, uspeo si.
Hvala. -O, da. Nema na čemu.
Narode? Ovo ne liči na deo mape.
Deo koji fali je slon?
Stanite, nešto piše na papiru za uvijanje.
"Kad me vidiš, započni penjanje."
"Započni penjanje"? Kad vidiš slona?
Obezubio sam zmiju.
Budno motrite na slona, pretpostavljam?
To je sledeći nivo igrice?
Bežite!
Bože.
Pazite!
Skači! -Skači! -Brže, brže!
Moram te upozoriti, mislim da veoma jako udaram. Pariraj.
Pariraj. Pariraj. Izbegni. Blokiraj. Aperkat.
Sagni se! Razbijanje glave!
Tras!
Sagni se! Blokiraj! Bam!
Izbegni! Udarac! Bacanje u zid!
To je ludo.
Hajde da ovo odradimo. -Šta da odradimo?
Stavi to u moj ranac. -Izbegni. Udaranje glave!
Bacanje kroz plafon!
Zdravo, doktore. Dosta je prošlo.
Imate nešto što je moje. -Samo hoćemo da idemo kući.
Hajde! Pođite sa mnom! Brže! -Sredite ga!
Hajde.
Ovde dole. Hajde. Brzo!
Dobro.
Morate me pratiti i raditi šta kažem. Idemo.
Bože, narode, tako sam uzbuđen što ste ovde.
Nemate pojma koliko. -Stvarno? -Baš sam uzbuđen. Video sam vas na bazaru,
i pomislio sam u sebi, "Nema šanse." Onda sam pomislio, "Da, to je sasvim...
Leđa o zid!
Bože!
Nastavimo dalje. Pazite kako gazite ovde. -Ko si ti?
Da, i šta misliš ko smo mi? -Da. Izvinite, dobro, moja greška.
Da se vratim malo ovde.
Stani, ti si pilot? Neki "Siplejn"? -Da, to sam ja. -Samo malo.
Ti si drugi lik koji je bio zauzet.
I ti si u igrici? -Sklonite se od belih cigala... -Šta? -I ne mrdajte.
Tako je opasno. -Ova igrica je užasna.
Opa!
Dobro. Da stavimo ovu dasku.
Za mnom. Oprezno. To je užasan način za umiranje.
Bože.
Eto. U redu.
Hajde. -Mogu ja to. Obezubio sam zmiju.
Pokaži mi malo poštovanja.
Dobro.
Zdravo. -Ćao.
Hajde.
Nego, ja sam Aleks. -Spenser Gilpin.
Marta, Fridž i Betani. -Betani? Ti si devojka?
Žena. -U stvarnom životu, verovatno bi hteo da je opališ.
Umakli su. Izgleda da su imali pomoć. -Siplejn.
Mora da je ispuzao iz svoje rupe. Izvinite, šefe.
Neće se ponoviti.
Znam da neće.
Šta praviš? -Margarite. To je jedna od mojih prednosti.
To i pilotiranje, mada oborila su me
par orangutana u lovcima, pa možda nisam toliko sjajan u tome.
U svakom slučaju, živeli.
Hvala. -Nema na čemu. -Nikad dosad nisam pila alkohol.
Ni ja. -Znate šta? Jebeš ti to. -Živeli.
I završila sam s tim. -Dobro je. -Mogu li dobiti još?
Aleks? -Da. -Čemu ove sveće?
Citronela. Jedna od mojih slabosti su komarci, što je peh
kad živite sami u otvorenoj kolibi u džungli. -Nema devojku.
Ko je ovo? Ko je Alan Pariš?
ALAN PARIŠ JE BIO OVDE
On je sagradio ovo ovde. -I drugi ljudi su bili zaglavili ovde?
Da. Ovo je kuća Alana Pariša. Ja samo živim u njoj. -Aleks, reci mi,
koliko dugo si u igrici? -Teško je reći.
Vreme je čudno ovde. Ali nekoliko meseci, najmanje.
Nekoliko meseci? -Šta? -Da, izgleda da ne mogu
proći hangar za transport -Hangar za transport? Šta je to?
To je sledeći nivo. Prvi put, moj balon na vruć vazduh nije hteo da poleti.
A onda se desila ona situacija s avionom što sam pomenuo.
I čim sam spao na poslednji život, shvatio sam da sam sjeban.
I da nikad neću otići odavde sam.
Protiv pola stvari koje su me napale, nisam imao nikakve šanse.
Ne možeš ubiti crnu mambu pomoću margarite.
Naravno da ne možeš. Treba ti zoolog za to.
Aleks, možemo međusobno pomoći. Ovde si dugo vremena, poznaješ igricu,
i među nama, imamo mnoge prednosti.
Da. Prilično smo dobri zajedno. -Ne znam, brate.
Zabrljam li još jednom, gotov sam.
Mnogo me plaši pomisao da se vratim u hangar za transport.
Ne želim umreti u Džumandžiju. -Moramo se držati zajedno.
Ako tako radimo, možemo pobediti. Znam da možemo.
Bože. Ti si naš deo koji fali. Ti si bio ono što je trebalo da nađemo.
Znači trag je bio da odemo na bazar da nađemo deo koji fali?
To nije bio slon.
To sam bio ja. -Da.
Narode, uradimo ovo. -Da. -Da.
Uradimo ovo. -Spensere, popićeš tu margaritu?
Završio si. -Ovo je dobra margarita.
Evo ga. Hangar za transport. Ima svakakvih vozila unutra.
Moramo uzeti jedno, preći kanjon i doći do jaguarovog kipa.
Vidim hangar za transport,
vidim kanjon, ali i dalje ne vidim kipa,
što je čudno pošto je to najvažnija stvar u Džumandžiju i ogroman je.
To je i ona rekla.
Pijan si, Fridž? -O čemu ti to? Nisam pijan.
Pijan je. -Popio sam 3 male margarite.
Polovina si svoje uobičajene veličine. -Svejedno.
Aleks, šta da radimo? Kako da prođemo pored čuvara?
Prošlog puta sam čekao dok nisu otišli. -Koliko je to trajalo?
Tri nedelje. -Umrećemo. -Dobro. Plan B.
Možda postoje druga vrata negde.
Ali prvo moramo odvući pažnju onim tipovima.
Imam ideju. Odvlačenje pažnje tipovima je glavna stvar koju radim.
On igra igrice, ja odvlačim pažnju tipovima.
Betani, mrsko mi je da ti to kažem sad,
ali nemaš alat.
Ne ja. -Šta?
Moraš otići dole da flertuješ s onim tipovima... -Ne.
I da im držiš pažnju dok se ne ušunjamo. -Ne!
Ne mogu otići tamo da flertujem s nekim uvrnutim nepoznatim vojnicima.
Znam, devojko, ali trenutno nemamo bolju ideju.
Ne razumeš. Zapravo ne umem to. Ne umem da pričam s muškarcima.
Užasna sam u tome. -Mogu ti dati neke smernice.
Ne, žao mi je. Moramo smisliti drugi plan.
Ja ne... Ne. Neću to da radim.
Marta, samo im moraš odvući pažnju dovoljno dugo dok ne uđemo u hangar.
Mislim da ne mogu, Spensere, ja nisam... Ja nisam opaka devojka.
O čemu ti to? Ti si prava opasnica.
Možeš uraditi bilo šta.
To je divno, Spensere. Zašto vam ne bih organizovao lepu večeru uz sveće?
Ili hoćete da odete odavde? -Dobro.
Pokaži mi kako se to radi. -Čas traje.
Hajde, devojko. -Dobro. -Gledaj i uči.
Šta si mislio s onom večerom uz sveće?
O čemu ti to? -Rekao si to, ja i Marta,
večera uz sveće. Šta to znači? -Sviđaš se devojci, Spensere.
Šta?
Kod flertovanja je ključno da ih nateraš da te odmere
bez da znaju da ti znaš da te odmeravaju. Ti si u fazonu,
"Svejedno, radim šta hoću." Kad pokušaju da pričaju s tobom,
možeš odigrati na 3 načina: glupo, veoma zainteresovano, ili gadno.
Kako ćeš odigrati zavisi od tipa s kojim imaš posla.
Ovo je kao da su se pomešali moj san i košmar istovremeno.
Neću to shvatiti lično. Kosa je najvažnija.
Dodiruj je. Pomeraj je. Igraj se njome.
Mnogo je pomeraj. Hipnotiši ih njome.
Prevrni je ovako. Sad usmeri oči prema dole. Glavu dole.
Zabaci kosu. Iskolači oči. Sad blistaj. -Da blistam?
Kao lik iz anima. Sad blistaj.
Treba da vežbaš.
Stvarno misliš da joj se sviđam? -Zašto još pričamo o tome?
Šta ako pokuša da me poljubi? -Onda joj uzvrati poljubac, čoveče.
Šta ako pokuša da me poljubi bez upozorenja?
O čemu ti to govoriš? Jesi li se poljubio nekad?
Nemoj... Reći ćeš celoj džungli? -Narode, otkrio sam bočna vrata. Ovamo.
Pogodi šta sam ja otkrio. -Ne, nemoj mu reći. -Popričajmo o tvom hodu.
Ne žuri. Zakomplikuj. Poput divne gazele.
Ili konja. Visoko diži nogu. Jedno stopalo ispred drugog.
I hajde. To nije to.
Jao. Bilo šta što možeš uraditi da privučeš pažnju na usta.
Ovakvo malo grickanje. Grickanje proizvodi uspeh, devojko.
Dobro je. Tako je bolje. Smeši se. Izgledaš prestravljeno.
Bože, baš si duhovit. -Tako si duhovit. -Bože, baš si duhovit.
Bože, baš si duhovit.
Mislim da shvatam. -Shvataš. Hajde, devojko.
Drži usne blago razdvojene. Ne odvratno, samo opušteno.
Dodirni jezikom nepce. Ovako. -Ovako?
-Ovako.
Ovako. -Ovako?
Mislim da si spremna. -Strava. -Dobro, flertuj
kao da nam životi zavise od toga. Jer i zavise nam.
Eno vrata. Treba nam nešto da presečemo ogradu.
Dobro. Fridž, imaš li tako nešto u rancu?
Da, trebalo bi. Šta... Evo. Imam makaze za gvožđe.
Da li ti to izgleda kao dobar alat za situaciju? -Savršen, zapravo.
To se zove moć ranca, lepi.
Narode, mislim da će ovo upaliti.
I ja to mislim. Ona je strava. A oni momci ne upoznaju mnogo novih ljudi.
"Strava"? -Nije strava kao Sindi Kroford,
ali za Džumandži, ona je bomba. -"Bomba"?
Sindi Kroford? -To je za tebe najbolje? -Samo kažem,
sigurno bi voleli da je kresnu.
Aleks. Šta misliš koja je godina?
Kako to misliš? -O, ne. -1996.
Ti si Aleks Vrik, zar ne? -Da, tako je.
Samo malo, misliš na Čudakovu kuću?
O čemu govorite? Otkud znate za mene?
Aleks, ne znam kako da ti kažem ovo. -Ti si u ovoj igrici 20 godina.
Verovatno to ne bih ja tako uradio. -Šta?
Ne. Zezate me, zar ne? -Ne. Aleks Vrik.
Svi u Brentfordu znaju za tebe. Ti si momak koji je nestao.
Pre 20 godina. -20 godina?
20 godina, čoveče. Ne znam kako ovo da kažem,
ali Sindi Kroford ima 50 godina. -Ali i dalje je strava.
Samo malo...
Eno nje.
Odvešćemo te kući. -Da.
Šta joj se dešava s guzicom? -Betani, šta si joj rekla da radi?
Da li je izvrnula članak, možda, ili...
Nikad dosad nije flertovala. Pusti je na miru.
Zdravo, mala damo. Šta radiš ovde sama?
Zdravo, momci. Izgleda da sam se izgubila.
Možete li mi pomoći?
Zdravo, mala damo. Šta radiš ovde sama?
Momci, baš ste zanimljivi i duhoviti. -Šta ona radi?
Ima li bubu u kosi? -Zaboravila je celu našu obuku.
Idemo.
Stanite! Moram vam ispričati o knjizi koju sam čitala.
O mikrobiologiji. Što je jedna od mojih omiljenih biologija.
Zdravo, mala damo. Šta radiš ovde sama?
Ti si opasnica.
Momci, volite li da igrate?
Da, tako je.
Koje, koje?
Mrzim ovo mesto.
Njena prednost je borilački ples, -Aleks, šta misliš? Koji je plan?
Šta? -Šta da uzmemo? Koje? -Ne znam, čoveče, u redu?
Rekao sam ti, ja... -Moramo da letimo, zar ne? Helikopter?
Rekao sam ti da ne znam.
Prebija ih. To je naša devojka.
To, kraljice!
Uništava ih.
Samo napred, devojko!
Hajde, hajde! -To! Ti si moj heroj.
Moramo da idemo. -Treba da mi daješ lekcije iz prebijanja.
Zagrli me, devojko. Bože. -Uspela si.
Jesam. -Da, zagrli me, devojko.
Iako je sjajan trenutak, nemamo vremena. -Da. -Stižu.
Nakaze na motociklima stižu. Moramo da idemo. Siplejn!
Moramo da letimo, čoveče. -Ne. Ne mogu ja to.
U redu? Rekao sam vam, nisam dobar pilot.
Možda treba da uzmemo školski autobus.
Ne možemo pobeći motociklu autobusom. -Izabrao si avion
i balon na vrući vazduh. Možda treba da izabereš helikopter.
Ne, ne mogu ja to. U redu? Ne želim da umrem. Paničim malo.
Dobro. Ja ću to uraditi. Koliko teško to može biti? To je helikopter.
Pritisneš dugme. Okretaće se. Dobro.
Onda nakon toga, imam svoju... Palicu.
Tako ideš napred nazad.
Čim uzletimo, biću dobar. Samo moram da uzmem...
Jer nema stolicu za penjanje, stoga...
Da vidim nešto. Mogu verovatno samo...
Uđite, ali budite oprezni. -Ne, pijan si. -Nikako.
Fridž, pijan si. Daj mi ključeve.
Pijan sam? -Aleks. Ako ja mogu da borim protiv onih tipova,
ti možeš leteti ovim helikopterom. Znam da možeš. Hajde.
Aleks. Sad si nam potreban.
Ne zaboravi, ti si deo koji fali.
Siplejn Mekdona javlja se na dužnost. Idemo, narode.
Šta nije u redu? -Nešto se pokvarilo! -Šta? -Kako to misliš?
Držite se!
Bože, umrećemo! Umrećemo!
Bože! -Neće da ide gore! -Šta? -Kako to misliš? -Pokvarila se
ručica kolektivnog koraka rotora. -Šta? -Ona kontroliše ploču gore,
koja naginje rotore i kontroliše ugao propinjanja.
Tako se penjemo i spuštamo.
Narode? -To ne može biti dobro. -Nema šanse da je to nešto dobro.
Albino nosorozi!
Oni su autohtoni u Džumandžiju. Ogromni su, beli, strašni, glupi,
i jedu ljude. -Ne.
Približavaju se! -Stomak počinje da me zeza malo.
Idi gore! -Ne mogu da idem gore! -Popio sam previše margarita.
Narode, šta ćemo da radimo? -Ja ću popraviti helikopter.
Da! -Reci mi šta da radim. -Moraš povezati šipku komandi
s mrežastom pločom ispod rotora.
Šipka komandi, mrežasta ploča, ispod rotora.
Šta? -Odmah se vraćam. -Spensere, kuda ćeš? -Požuri!
Budi pažljiv! -Ne, samo požuri!
Staću na ovom čudu,
privući ću se prema ovim smrtonosnim elisama helikoptera. Dobro.
Eno mrežaste ploče. Evo one šipke.
Spensere! -Ubrzaj, Aleks!
Spensere!
Požuri! Hajde, popravi to!
Bože! -Ponestaje nam vremena, Spensere! -Popravi to, molim te! -Ne, ne!
Popravio sam!
Preživeli smo! Uspeo si! Mislio sam da ćemo umreti. -To!
Fino! -Hvala! -Uspeo si! To je bilo strašno. -Hvala, narode.
Šta je?
Ispao mi je dragi kamen. -Šta?
Ispao ti je dragi kamen? -Nagnuo sam se,
mislio sam da moram povratiti, a nisam. Ispao mi je iz ranca.
Treba nam prokleti dragi kamen! -Znam.
To je ludi deo jer znam da nam treba.
U nevolji smo. -Aleks, okreni se. Moramo se vratiti i uzeti ga.
Da, hajde da kružimo. Potražite ga. Nek svako otvori oči.
Potražimo ga svi kao grupa.
Tamo! Vidim ga!
Šta oni rade? -Kao da ga štite.
Kako ćemo ovo uraditi? -Ne znam.
Moraš otići da ga uzmeš, u redu, druže?
Šta ti treba, tvoj bumerang? Možda makaze?
Francuski ključ? Pertle?
Ja sam tvoj poslužitelj. Šta god da ti treba, mogu ti nabaviti.
U redu? Samo reci šta. Šta? -Izvini, druže.
Zbog čega?
Ne.
Okreni nas. -Ne!
K nozi! Stanite! Bože!
Ne! -Aleks, spremi se da nas postaviš u bočni položaj. -Šta?
Kad ti kažem, nakrivi se 90 stepeni u desnu stranu. Sad!
Gurnuo si me iz helikoptera, kretenu!
Spensere, neverovatan si. -Hvala.
Odličan si pilot, Aleks. -Hvala. -I ti, Spensere,
bio si neverovatan. -Hvala, ali on je bio čudesan, naš pilot.
Izvinite. -Bio si odličan. -Izvinite.
Izvinite! Ja sam bio ljudska žrtva.
Ne znate šta je na donjoj strani onih nosoroga. I ne želite znati.
Video sam štošta. Osetio sam ih i na svom licu.
Stvari koje nikad neću moći zaboraviti.
To vam je smešno, narode. Samo napred, smejte se. Izbacite to.
Narode, pokušavam da pređem ovaj kanjon 20 godina.
Shvatate li koliko je ovo kolosalno?
Komarac. -Ne, ne! Aleks, ne, ne! -Aleks? -Aleks?
Ne. Aleks, razgovaraj sa mnom. -Aleks? -Probudi se. Hajde. -Umire.
Ne smemo mu dozvoliti da umre. Preblizu smo! Zna li neko KPR?
Da, počni s tri kompresije na grudi i usta na usta. -Jedan, dva, tri.
Kako da radim ovo? -Zapuši mu nos, otvori mu usta,
priljubi usne. -Dobro. -Jedan izdisaj, dva izdisaja, onda ponovi.
Hajde, Aleks.
Betani, prestani. Tvoja tetovaža.
Izgleda da mu daješ jedan od svojih života.
Nema veze. -Šta ako ti zatreba za sebe?
Hoću da i Aleks ode kući.
Šta se desilo? -Aleks, Betani ti je dala jedan od svojih života.
Betani, jesi li dobro? -Mislim da jesam.
Betani, je li to tačno? Dala si mi jedan od svojih života?
Da, naravno. -Hvala.
Šta je? U šta gledate? -Imaš situaciju.
Bože, ove stvari su lude.
20 godina? -Da, valjda.
Stalno mislim na svoje sirote roditelje.
I kroz šta mora da su prošli. I zašto, jer sam sedeo u svom skrovištu,
previše uplašen da završim igricu?
Žao mi je. Nemam nameru da ti se ispovedam. Samo...
Stvarno je lako razgovarati s tobom. -Ne, kapiram. Ponekad
je lako fokusirati se na svoje probleme
da zaboraviš da i drugi ljudi imaju probleme. -To je veoma dubokoumno.
Hvala. Imam osećaj da otkad sam izgubila svoj telefon,
moja druga čula su se pojačala.
Da li "telefon" znači nešto drugo u budućnosti?
A ti, Aleks? Kakav si ti? U stvarnom svetu? Kako bi se opisao?
Strastveni hevimetalac. Bubnjar, poput svog oca.
Ćao.
Ćao. -Šta radiš? -Punio sam ovo.
Kul. -Da.
Drago mi je što si ovde. Ja...
Imam nešto da ti kažem. -Da? -I hoću ti reći sad,
u slučaju da kad sledeći put razgovaramo nisam više hrabar.
Sviđaš mi se, Marta. Sviđaš mi se.
Baš mi se sviđaš. -Stvarno? -Da.
I sviđaš mi se od 7. razreda.
Stvarno? Bože. Mislim da se ovo dosad nije desilo.
Kako to misliš? -Mislim
da se nikome nisam sviđala da ja... Ne mogu da verujem da radim ovo.
Nikad nikome ne govorim kako se ose...
I ti se meni sviđaš, Spensere. -Stvarno? -Da. Da!
Bože, pametan si, sladak i simpatičan. Da, prilično mi se sviđaš.
Stani. Sigurno to nije zbog svega...
Šta? Bože, ne. To nije moj tip. Meni se sviđaju štreberi.
Stvarno? Ja sam štreber.
To je bilo tako užasno. -Nikog nisam poljubila dosad.
Nikad nisi? -Nikad. Ovo je bilo prvi put.
Ni ja nisam. -Nisi? -Ne. -Dobro. Kul.
Ne možeš to provaliti, zar ne?
Daj, bre. Ne želim to da gledam. Ne želim, ne danas.
Dok vi ovde dole izjavljujete ljubav jedno drugome, ja sam našao Jaguara.
Idemo. Bože!
Eno ga. -Eno ga. -Bolje da krenemo.
Samo treba da pratimo ovaj put. -Ne. Ne može biti toliko lako.
"Zaštitnici." Šta to znači?
Postoji samo jedan način da otkrijemo.
Fridž, daj mi dragi kamen.
Spensere.
Nešto će se desiti. -Mrzim te bubnjeve.
Samo ćeš ušetati tamo? -Ne.
To igrica želi da radimo. Pratiti put.
To je zamka.
"Kad vidiš slona, započni penjanje."
Ići ću kroz drveće. -Drveće? -Da.
Misliš da to znači? -Mora da je to.
To treba da uradim. Ovo je poslednji nivo igrice.
I prilično sam siguran da je to zadatak za Brejvstouna.
Da li se obratio sebi u 3. licu? -U četvrtom licu, mislim.
Kako to radi? -Penjanje je jedna od njegovih jačih strana.
Razumem. -Ja zbog kolača eksplodiram.
Ne! -Bože! -Spensere! -Spensere!
Spensere!
Bože, narode. Panteri. -Ne.
To su jaguari.
Spensere! -Bože! Jesi li dobro?
Da. Mislim da jesam. -I dalje imaš dragi kamen, zar ne?
Da. -Hvala bogu. -Šta se desilo?
Ne želim da pričam o tome. -Treba nam novi plan.
Da. -Tako je. -Zasigurno.
Spensere, neke ideje?
Mogu li popričati s tobom na minut? -Sad?
O čemu se radi? -Ne mogu ja ovo.
O čemu govoriš? -Ne mogu ja ovo.
Koga ja zavaravam? Ja nisam avanturista. Ja nisam stvarno hrabar.
Spensere, video sam kako visiš iz helikoptera.
Mnogo je lakše biti hrabar kad imaš rezervne živote. Mnogo je teže
kad imaš samo jedan život.
Uvek imamo samo jedan život, čoveče.
U redu? To je sve što dobijemo. Tako to funkcioniše.
Pitanje je kako ćeš ga proživeti?
Kakav ćeš čovek odlučiti da budeš?
Jesam li upravo citirao našeg direktora?
Šta mi ova igrica radi? Moram otići odavde. Slušaj.
Možeš ti ovo, čoveče. Možemo ovo zajedno.
Zajedno. -Zajedno.
Ti si dobar prijatelj, Fridž.
U redu. -Dobro. Ne znam da igram video igrice,
ali znam da igram fudbal.
One brze poput munje, ljudožderske mačke tamo? To su Zaštitnici.
Što znači da moramo istrčati jedan vraški napad. -Narode.
Moramo da idemo. -U redu. Evo šta ćemo da radimo.
Raštrkaćemo se i izvešćemo akciju koju zovem:
"Dupli obrnuti Frižider."
Betani, ti idi na levu stranu. Ja ću na desnu.
Aleks, ti ćeš odvući odbranu, tako da Spenser može da ode u sredinu.
Ja ću da idem sa Spenserom. -Ne.
Ima nešto drugo što treba da nam uradiš.
Momci, volite li da igrate?
Ovamo! Dođi da me središ!
Ne! Ne.
Hvala. -Nema na čemu.
Idi do kipa. Idi!
Čoveče. Dobro. Ostani smiren, ne paniči.
Stani!
Slon i miš.
Šta ima? Maus Finbar.
Zoolog. Zoolog i...
I tip s rancem.
Daj mi dragi kamen, ili će tvoj prijatelj umreti.
Nemoj da mu ga daješ! -Tišina! -Stani!
Uzmi mene, u redu?
Daj mi dragi kamen. -Ne mogu uraditi to.
Pet. Četiri, tri... -Ne mogu ti dati dragi kamen.
Spensere! -Dva! -Jer ga nemam!
Zoologija, kučko!
Ne, ne! Nemoj...
Kretenu! Užasan si!
Slon. -"Započni penjanje."
Ostavi je na miru! -Penji se tamo, ja ću ti dati dragi kamen.
Marta. -Veruj mi. Daću ti ga. -Dobro. -Idi.
Napred, Marta!
Aleks!
Ja ću uzeti to.
Kraj igre.
Ne bih rekla.
Otrov je moja slabost.
Napred, Spensere.
Ne.
"Vikni njegovo ime." -Vikni njegovo ime!
Viknite njegovo ime, narode! -Džumandži!
Džumandži! -Džumandži!
Mislim da smo uspeli. -Mislim da smo pobedili. -Uspeli smo.
Narode, to je Najdžel. Najdžel.
Bravo, neustrašivi avanturisti! Poništili ste kletvu!
Ceo Džumandži vam se zahvaljuje. Vaš posao ovde je završen.
Nažalost, ovde se razdvajamo. Siplejn Mekdona,
daj da se rukujemo.
Aleks.
Zbogom, profesore Oberon.
Ćao, batice.
Ti ćeš mi najviše nedostajati, moj mali Mause. -Vadi me odavde.
Zbogom, Rubi Raundhaus. -Stani.
Šta ako se ne vratimo nazad? Samo...
Sviđa mi se da budem ovakav. S tobom.
Onda budi ovakav, svakog dana.
Samo dođi kući.
Dr Brejvstoun.
Najdžel, spreman sam da idem kući. -Zbogom, moj dobri čoveče.
Vidimo se, Brejvstoun.
Bože! -Tako je! Vratio sam se, lepi!
Nikad se više neću žaliti na svoje telo. Hvala bogu.
Nedostajale ste mi.
Gde je Aleks?
Samo malo, pogledajte.
Čudakova kuća?
Mislite li... -To znači, možda...
Deko! -Ćao!
Dođi ovamo. Zlato moje. -Ćao! -Tako mi je drago što te vidim.
Hajde da pozdraviš baku. -Aleks? -Tata, kad imaš vremena,
da li možeš da nam pomogneš? -Da. Kakvo drvo.
Da, nije toliko loše. -Da.
Tata, da mi daš malo vremena? -Naravno. -Odmah se vraćam.
Betani?
Spenser? -Da. -Rubi Raundhaus?
A ti bi bio Fridž.
Uzbuđen sam što vas vidim. Sve vas.
Vratio si se. -Jesam. Vratilo me tamo gde sam počeo, stoga...
1996. -A tvoji roditelji i tvoja kuća?
Da, oni... Sve je u redu, brate.
Sad si odrasla osoba. Imaš porodicu.
Tako je. Ovo je Endi.
A onda moja ćerka... Ćerka mi se zove Betani.
Nazvali smo je po devojci koja mi je spasla život.
Tako sam uzbuđen.
Ćao. -Ćao.
Hoćeš da pešačiš s rancem? Kroz prirodu?
Da, ali negde gde je stvarno čudesno. Sledećeg leta? Šta kažeš?
Jesi li dobro? -Ćao! -Razgovaraćemo kasnije.
Vidimo se nakon časa? -Ćao! -Zdravo.
Ćao. -Da li se nešto zanimljivo desilo u poslednje vreme?
Ne, ništa mi ne pada na pamet. -Da.
Jeste li razgovarali s Martom? -Slala sam joj poruke ovog vikenda.
Jesi li ti razgovarao s njom? -Eno je.
Idi da osvojiš onu devojku, dr Brejvstoun.
Ćao. -Ćao.
Stvarno sam hteo da te pozovem. -Da, znam, shvatam.
Izvini, ne znam zašto nisam pozvao.
Čudno je biti napolju i ne znati šta se dešava i...
Šta je?
Seksi pogled.
DŽUMANDŽI
Preveo: Bambula