Mali. –Kaj?
Nekaj sem našel. To moraš videti.
Jumanji.
Družabna igra. Kdo igra družabne igre!
JUMANJI: DOBRODOŠLI V DŽUNGLI
Pariraj. Umakni se.
Žbam! Aperkat.
Tresk z glavo. Mrtev si. Udarec, protiudarec, tresk z glavo.
Frižider: Si jo naredil?
Ja.
Izgubil si.
Čudaška hiša čez 20 min
… Benjamin Franklin; prav ta občutek nacionalne izjemnosti
je razpihoval požar širjenja proti zahodu.
Spencer, srček!
Mami, kaj sva rekla glede trkanja?
V službo moram. Boš šel po šoli takoj k očetu?
Najbrž. –Ne pozabi anapena.
Pazi nase, svet je strašen. Rajši te imam od življenja.
Se vidiva v nedeljo.
Adijo, mama. –Pojej kaj, preden greš.
Ne morem, s Spencerjem sem zmenjen.
S Spencerjem Gilpinom? –Ja, pomaga mi izboljšati ocene.
To rada slišim. Spencer Gilpin.
Boš imel v redu ocene? –Zato sem poiskal pomoč.
Nočem, da te vržejo iz moštva. –Ne bodo me.
Vse bo v redu.
Srčkana je.
bethanywalker: Pravkar sem vstala. Grr, jutra. #brezfiltra
Živ. –Živjo, Frižider.
Zakaj imaš dežni plašč?
Ne razumem. –Ne dežuje.
Mogoče bo, nikoli ne veš.
Mater, stari.
Lahko opraviva? Čudaška hiša mi je zoprna.
Izvoli.
Si lektoriral? –Ja. Pa napisal sem
začetek in konec.
In nekaj vmes.
Saj bi napisal sam, če bi imel čas. –Ja, nič takega.
Fino je bilo pisati referate in domače naloge zate.
Ne vem, ali si prost konec tedna, ampak …
Ta konec tedna bo težko.
Živjo, Frižider! –Živjo.
Te peljem? –Z njo grem.
Tako mi po urniku še bolj ustreza.
Se vidiva, Hladilnik.
Oprosti.
Živjo, punca.
Tudi prav.
Saj ne, da sem že vse otroštvo tvoj najboljši prijatelj.
Kaj si rekel?
Nič, gospod.
Tip je ful čuden.
Revež. Grozno je, kaj se jim je zgodilo.
Na fanta sem mislila.
Kaj delaš tu? –S prijateljem sem klepetal.
Pazi, kod se potikaš. Slišiš? –Ja, g. Vreeke.
Ta svet pogoltne otroke, kot si ti.
Objavila sem jo pred dvema urama, pa še ni komentiral ali všečkal.
Saj si jo videla. –Fantastična je. Ne vem, kaj mu je.
Hvala. Saj ne objavljam ves čas, samo tu in tam.
Ampak srčkana je … –Ena ženska je za tabo.
Živjo.
Bethany, res kličeš med testom?
Ja, sem ga že napisala.
Si opazila, da drugi niso?
In? –Oprosti, drugače bom vprašala.
Saj veš, da so na svetu tudi drugi, ne?
Skozi težavno obdobje grem,
zato me to ne veseli nič bolj kot vas. Krizo imam
in Lucinda me podpira kot ženska. Tudi vi bi me morali.
Odloži. –Samo še zmenim se.
Takoj odloži. –Še dve minutki.
Po pouku boš ostala v šoli.
Dajmo, migajte z rokami.
Bethany, zamujaš. –Oprostite.
Menda je pustila tistega nogometaša.
Zdaj imaš priložnost, Fussfeld.
Vadili bomo podajanje.
V pare in vzemite nogometno žogo. Gremo!
Martha.
Sama si ne moreš podajati. Poišči si par.
Dajmo.
Ne, je že v redu.
Sodelovati moraš tako kot vsi.
Zakaj si sicer tu? –Ker moram biti.
Martha …
Šport mi ne bo pomagal priti na Princeton.
Ne razumem obsedenosti z metanjem žoge na obroč. Touchdown, pet točk!
Tu je bilo veliko napak, ampak …
Telesna vadba je tudi sodelovanje, kar ti koristi.
Mogoče se boš celo zabavala.
A zabavamo se?
To je šola. Učiti bi se morali stvari, ki so pomembne.
V tem življenju nimamo veliko časa
in nočem ga zapraviti za npr. poučevanje telovadbe.
Nisem tako mislila.
Ja, najbrž res ne. Po pouku boš ostala v šoli.
To je bilo pa hudo.
Carsko!
Spencer Gilpin.
Sedi, Spencer.
Gospa Mathers? –Prav ta občutek nacionalne izjemnosti
je razpihoval požar širjenja proti zahodu.
Vam zveni znano, g. Gilpin?
Ne.
Zadnji stavek Anthonyjevega projekta o širjenju na zahod.
In naključno tudi zadnji stavek
vašega lanskega projekta o širjenju na zahod.
Zanimivo.
Res? –Ja. Kakšne so možnosti za to?
Zelo majhne.
Enako metaforo, "širjenje požara",
ste uporabili tudi pri referatu o bostonski čajanki,
bitki pri Gettysburgu in gibanju za volilno pravico žensk.
Zelo vroče imate.
Vem, da si zelo želiš imeti pozitivno pri meni, ampak tako je ne boš imel.
Goljufanja ne bom prenašala. –Nisem goljufal.
Jaz sem kriv.
Prisilil sem ga.
Prisilil si ga,
da mu napišeš projekt?
Ja.
Oprosti, v redu?
Ne, ni v redu.
Zaradi tebe so me vrgli iz moštva.
Mene pa bi lahko vrgli iz šole zaradi tebe.
Ne živiš samo ti nevarno.
Živiš nevarno?
Ja, to je bila najnevarnejša reč v mojem življenju.
Pa me zdaj poglej. Plačujem za to.
Hecna skupina.
Dobrodošli v kazenskem razredu.
Prosim, Spencer? –Samo opravičil bi se rad.
Hvala. –Samo en … –Bethany, prosim.
Tu ste z razlogom. Veste, s kakšnim. O tem premišljujte.
Kdo ste v tem trenutku.
In kakšni bi radi postali.
Samo eno življenje imate. Sami se odločite, kako ga boste živeli.
K sreči
je kazenski razred najboljši za premišljevanje o sebi.
Vstanite, gremo.
Tu bo novo računalniško središče.
Pred tem pa ga moramo pospraviti.
Stare revije bodo šle v reciklažo.
Prej jih moramo pripraviti.
Odstraniti jim morate sponke.
Če ne boste končali danes, boste jutri.
Sobota je. –Ker nisem hotela igrati nogometa? –Ne bo šlo.
Pošteno. –Utihni.
Predlagam, da kar začnete.
Izberite orožje.
Kaj jim bo krogla za bovling?
Ni signala? Se lahko danes zgodi še kaj hujšega?
Boš pomagala ali si preveč lepa?
Preveč sem lepa.
Opazoval sem te, ko si govorila z učiteljico športne.
Ne "opazoval" na čuden način.
Pri isti uri sva bila.
Pametno si povedala, zakaj je športna bedna.
In o drugem.
Hvala.
PODARITE
Kaj je to?
Ne vem. –Starinski nintendo ali kaj?
Ne bi rekel.
Tega ne poznam.
Igra za tiste, ki iščejo pot
in radi kdaj odšli bi od tod.
DOBRODOŠLI V JUMANJIJU
Jumanji.
Sponke, dajmo.
Kaj pomeni Jumanji? –Pojma nimam. Nikoli slišal.
IZBERI OSEBO
Katero naj izberem? –Ne vem. Najbrž je vseeno.
Jefferson McDonough - Hidroplan, pilot in lump.
Ne dela. –Drugo poskusi.
Franklin Finbar - Mož.
Hud tip.
Pa zoolog je. Super.
Še ti izberi.
Doktor Siloviti Skalakost.
ARHEOLOG, RAZISKOVALEC
Boš igrala, Bethany? –Prav.
Jaz bom Saša Oberon,
oblinasta genijka.
Sponka, na vrsti si.
Ne, hvala. –Samo za nekaj minut.
Zabavala se boš. –Nerada se zabava.
Dobro. Prav.
To je najbrž najbednejša stvar, ki sem jo kdaj počela.
Dvomim.
RUBINKA TEŽKAROKA UBIJALKA
Dobrodošli v Jumanjiju.
Kaj se dogaja?
Kratek stik bo.
Potegni ven kabel!
Kaj se dogaja s tvojimi rokami?
Kaj je narobe s tabo? –Ne vem.
Spencer!
O bog.
Kaj, hudiča … O ne.
Sranje …
Družba?
To ni moj glas.
Kje imam lase?
Kaj, hudiča!
O bog.
Kakšna butasta …
Kdo si? –Kdo si ti?
Kdo je ta?
Kdo sta vidva? –Kakšen hudič je zdaj to?
Tožila te bom! –Dol z mene.
Kaj je narobe z mojim glasom?
Kje sem? –Zmečkal me boš.
Kaj, hudiča! Kje je preostali del mene?
Kaj je to? Kaj imam na hrbtu?
O bog.
Frižider?
Ja, Frižider sem. Kdo si pa ti?
Spencer sem. –Kaj?
Ja, prav gotovo! Kaj se dogaja?
Mislim, da smo v igri.
Prosim? –Kaj pa govorita?
Nekako, pa ne vem, kako, nas je posrkalo v igro.
Vsak je postal izbrani avatar. Jaz sem Spencer.
Pa izgledam in govorim kot doktor Siloviti Skalakost.
Praviš, da si Spencer? –Ja, Frižider, Spencer sem.
To pomeni, da si ti Finbar - Mož. Na tvojem jopiču piše.
Martha? Rubinka Težkaroka si.
Bethany, ti pa si profesor Saša Oberon.
Saša je očitno krajše za Aleksander. –Kaj pa govoriš?
O bog. Prav ima. –Ti pa …
Ti pa si Spencer? Ti?
Ja, saj vam pravim. Spencer sem.
Ja, res je Spencer.
To pomeni, da sem jaz …
Ne, Bethany!
Ne!
Debeluh srednjih let sem.
Tetovažo imam. Mama me bo ubila.
Kaj je to? –Tudi jaz jo imam.
Pa ne vedno. –Samo trenutek!
Kje je moj telefon?
Zakaj sem tako oblečena v džungli?
Kratke hlačke in kratka usnjena majčka.
Kot vrtni palček sem. Kje je moj telefon? –Koga briga!
V tujem telesu smo. –To ta hip ni največja težava.
Aja? Se ti to ne zdi trenutek, ko telefoniramo, pošljemo sporočilo
ali spremenimo status na ujeta v butasti igrici?
Pravim samo, da nimam claritina. Alergičen sem skoraj na vse.
O ne. Alergičen si, Spencer?
Meni pa manjka pol metra telesa! –To je nemogoče.
Mogoče smo v komi.
Skupaj?
To je edina razlaga. Elektrika nas je zaradi stare naprave …
O bog! Pojdi jo rešit. –Tja noter že ne grem.
Ti pojdi! –Ne, nahrbtnik imam.
Vsi vedo, da z nahrbtnikom ne smeš v vodo.
Bethany!
Si cela?
Tako močno je bilo. Ne najdem besed.
Kaj je bilo? –Nosorog me je požrl in padla sem z neba.
Ja, tako je bilo videti. –Povodni konj je bil. Vsejedi so.
Hitri so kot konji, ugriznejo pa s silo 8 kilonjutnov.
Kako to vem? –Zoolog si.
Kaj? –Jaz pa sem še vedno star debeluh, ne?
Ja.
Zakaj se zdi to vsem normalno? Z neba je padla.
Družba.
Bethany, vstani!
Doktor Skalakost. Dobrodošli v Jumanjiju.
Ne stojte kot lipovi bogovi. Noter!
Gremo.
Doktor Skalakost. Slaven arheolog in raziskovalec.
Na sedmih celinah slovite po pogumnih dejanjih.
Kje je varnostni pas?
V čast mi je, da vas končno spoznam.
Ni mi nerodno reči, da ste v živo še privlačnejši.
Hvala.
Kdo ste? –Nigel Billingsly, vam na uslugo, Rubinka ubijalka.
Dobrodošli v Jumanjiju. Komaj sem čakal, da pridete.
Jumanji je v veliki nevarnosti, kot veste.
Zanašamo se na vas, da nas boste rešili kletve.
Kletve?
Ste kje videli moj telefon?
Profesor Aleksander Oberon. Dobrodošli v Jumanjiju.
Nigel Billingsly, vam na uslugo. Komaj sem čakal, da pridete.
Kaj je narobe z njim? –NPC je.
Kaj? V angleščini, prosim.
Oseba, ki ni igralec. Del igre je.
Odgovarja samo s programiranimi odgovori.
Razumem. Zdaj je vse jasno.
Franklin Finbar - Miš. Dobrodošli v Jumanjiju.
Mož, ne Miš. –Ne, dragi gospod, Miš ste.
Miš? –Vzdevek ste dobili,
ker ste majhni in prikupni.
Dr. Skalakost ne gre nikamor brez svojega zvestega pomočnika.
Pomočnika? –Odkar vas je dr. Skalakost
rešil pred vojaškimi vodji v perujski džungli, ga niste zapustili.
Ja. –Se lahko vrnemo h kletvi?
Vse je v pismu, ki sem vam ga poslal.
Preberite ga na glas. –Nimam pisma.
Prav.
Dr. Skalakost! Pišem vam v zvezi z brezupnim stanjem
v Jumanjiju. Takoj potrebujemo vašo pomoč.
Fantje. –Kaj se dogaja? –Kakšen hudič je to?
Veliko iger ima vmesne prizore. Filmčke, ki ti razložijo ozadje.
Sem Nigel Billingsly, vodnik po Jumanjiju.
Najel me je vaš bivši družabnik, zdaj vaš sovražnik,
profesor Russel Van Pelt, da vodim zvesto odpravo.
Profesor Van Pelt je iskal legendarno Jaguarjevo svetišče,
počivališče svetega dragulja Jumanjija.
Kot dobro veste, je bil z draguljem obseden.
Po večletnem iskanju je odkril, kje je.
Je mogoče? Sem ga končno našel?
Van Pelt mi je povedal, da je hotel najti dragulj in ga dokumentirati.
Res obstaja.
Nisem pa vedel, da ga je hotel obdržati zase.
Našel sem ga.
Našel sem ga!
Legenda pravi, da jaguar varuje umanji, in kdor mu vzame oko,
ga bo prevzela zla sila.
Van Pelt je prevzel oblast nad bitji v Jumanjiju.
Podredil si jih je in jim vladal.
Ta nekoč spokojni kraj je doletela huda kletev.
Rotil sem ga, naj ga vrne.
Toda ko ga je imel v rokah, se ni hotel več ločiti od njega.
Počakal sem, da so zaspali. In ukrepal.
Prinesite mi dragulj!
Ubijte vsakogar, ki bi vam stopil na pot.
Izvolite.
Z nepogrešljivo pomočjo družabnikov in z vrlinami
morate dragulj vrniti v jaguarjevo oko in uničiti kletev.
Prepričan sem, da bi radi začeli takoj.
Pravzaprav … –Srečno.
Usoda Jumanjija je v vaših rokah.
Ne pozabite, vašo nalogo
v verzih vam povem: vrnite dragulj, kletev uničite povsem.
Če radi iz igre odšli bi celi, rešite Jumanji,
ime njegovo vzkliknite veseli.
Srečno. Usoda Jumanjija v vaših je rokah. Ne pozabite …
Samo ponavlja.
Vrnite dragulj, kletev uničite povsem.
Če radi iz igre odšli bi celi, rešite Jumanji,
ime njegovo vzkliknite veseli.
Saj bo šlo. V resničnem življenju te imajo radi. Dobiš, kogar hočeš.
To si govoriš, ko se bojiš?
A me lahko ne kritiziraš? Z Noahom sem nehala, postala tip
in ne najdem telefona. Pravico imam jamrati.
Dr. Skalakost, izvolite zemljevid Jumanjija.
Pojdite na bazar in poiščite manjkajoči del.
Manjkajoči del česa? –Adijo!
Nas vsaj lahko pelješ do kipa? –Če radi iz igre odšli bi celi,
rešite Jumanji, ime njegovo vzkliknite veseli.
Ga daš v nahrbtnik?
Ne. –Daj no, samo ti imaš nahrbtnik.
Imamo zemljevid, zdaj pa naj bi poiskali …
Najbrž bazar.
Dragulj bomo vrnili v kip jaguarja in šli domov. Ni problem.
Zakaj ne bi kar šli, ustavili igro in ne bi počeli tega?
Moramo končati igro.
Mislim …
Mislim, da moramo rešiti Jumanji.
Mater, kakšen moški!
Ne jokaj, ne jokaj.
Ne jokaj.
Tu je toliko bolezni. Vroče je.
Prav, v tem sem dober. V igranju videoigric.
To počnem. Večinoma počnem to.
Take igre imajo stopnje,
ki jih moramo opraviti, da bi končali igro.
Stopnje bodo vsakič težje.
Sploh veš, kam gremo, Spencer? –Recimo.
Recimo? Potem pa dobro, v dobrih rokah smo.
To je najbrž manjkajoči del.
To iščemo. Manjkajoči del zemljevida.
Težava je, da na njem ni nič.
Seveda je. Zemljevid je, kot je rekel.
Zemljevid Jumanjija.
Kartografija. –Kaj je to? –Veda o zemljevidih.
Ena od Oberonovih sposobnosti. –Tako je.
Ti tega ne vidiš, jaz pa?
Osebe, ki smo jih izbrali, imajo določene sposobnosti.
Gotovo lahko kako dostopimo do njih.
VRLINE - ŠIBKOSTI
Kako si to naredil? –Vrline: neustrašnost, plezanje, hitrost,
metanje bumeranga, strastna silovitost.
Kaj se pa greš?
Kaj se je zgodilo? –Strastno silovit si bil.
Šibkosti …
Nobene? –Kako si dobil ta seznam?
Pritisnil sem …
Na svojo ogromno prsno mišico.
Na joškicah je. Pokazal ti bom. –Tace stran.
Vsaj pred nami pritisni, da bomo vedeli, kako dela.
Vrline: karate, tajči, aikido. Plesno bojevanje?
To sploh obstaja?
Šibkosti. Strup.
VRLINE: KARTOGRAFIJA, ARHEOLOGIJA, PALEONTOLOGIJA
Paleontologija. Kaj to sploh pomeni?
Veda o fosilih, se mi zdi. Kul.
Pravi lepa karateistka staremu fosilarju brez vzdržljivosti?
VRLINE: ZOOLOGIJA, VARUH OROŽJA ŠIBKOSTI: PECIVO, HITROST, MOČ
To igro sovražim. –Šibka točka pecivo?
Ja, pecivo je moja šibkost. Pa tudi hitrost in moč.
Moč je moja šibkost.
Kako je lahko moč moja šibkost?
Mi lahko kdo to razloži? In zakaj bi moral biti hiter,
ko me preganja ogromna morilska zebra,
ko sem v tem butastem klobuku? –Tudi dober varuh orožja si.
Kaj to sploh pomeni?
Po mojem pomeni, da v nahrbtniku nosiš moje orožje
in mi ga daš, ko ga potrebujem.
Ljudje! Zemljevid se spreminja.
Kako to misliš? –Kaj piše?
Ni veliko podatkov, ampak še pred minutko tega ni bilo.
Piše: strahovito bobnenje.
To mi ni všeč. Ne grem se več.
Kaj še? –Tu piše: iz globin.
Povodni konj je prišel iz globin.
Tisti, ki je … –Ja. Preskoči ta del.
Iz globin je prva stopnja. Silovito bobnenje je najbrž druga.
Kam moramo?
Prav. Če je to tu …
To pa je tu …
Natančno tu je, se mi zdi.
Kakšna igra je to!
Tecite!
Čakajte!
Dajmo, noge!
Zakaj tečem tako počasi?
O bog!
Bedno!
Ločimo se!
Pridi. –Ogromne puške imajo. –Aja? A puške so?
Pokaži nahrbtnik. V njem imaš orožje zame.
Dol. Tam je eden.
Tvoje orožje?
Nič ne najdem … Kaj je to?
To! Bumerang, moja vrlina. –Kaj boš z njim?
Najbrž jih bom pobil. –S tem? –Imaš boljšo idejo?
Pazi.
Glej to.
Super. –Tam sta!
Siliš me, da pogledam, ali imam kaj zate, pa ne narediš nič.
O ne.
Deluje!
Beživa! –Hitrejša sta od mene.
Takoj morava stran! Zlezi name. –Raje crknem.
Skoči mi na hrbet. –Ne, umrl bom.
Spusti me. Spencer! Spusti me!
Ne se hecat!
Skočiti moramo! –Si zmešana?
Vse bi naredil raje kot to. –Skočite!
Martha! –Skočite!
Skočiti morava! –Ne veva, kako globoka je.
Skočiti morava! –Ne!
Skočil boš. Skoči!
Koronarno trombozo imam. Težko diham.
Tako še nisem bil ponižan. Glej, da tega ne ponoviš.
Veliko vode sem spil.
Zadeli so me.
O ne.
Martha?
Kaj se ji je zgodilo? –Je mrtva?
Čakajte malo.
Kaj, hudiča …
Spravi se z mene!
Si v redu? –Mislim, da.
Mati božja! Dol z mene! –Saj že grem.
Je komu mar, ali sem jaz cel? Sem heliport?
Sem si kar mislil. Vsak ima tri življenja.
Tetovaža na roki …
Mater, kako je velika. –Spencer!
Kaj si hotel povedati? –To kaže število življenj.
Bethany je požrl povodni konj.
Še dve življenji ima. –Prav ima.
Kaj, če porabimo vsa življenja?
To po navadi pomeni,
da je igra končana. –Kako to misliš?
Hočeš reči, da res lahko umremo?
Nisem prepričan …
Nisi prepričan, genij za videoigrice?
Še nikoli nisem bil v igrici, prav?
Zato nisem prepričan. Ampak, ja, bojim se,
da lahko vsi umremo.
To me zdaj najbolj skrbi.
Potem pa rajši poiščimo manjkajoči del. –Prav.
Na drugi strani gore je vas. Mogoče je tam bazar.
Pojdimo. –Čakajte.
Lulati moram.
Tega me je že ves dan strah. Jaz tudi.
Grem lahko s tabo, da mi pokažeš, kako?
Tvojo pomoč bom rabila.
Ja, jasno. Pomagal ti bom.
Kako se to dela?
Ni težko. Odpni zadrgo, vzemi ga ven in izstreli.
Ne pozabi nameriti. To je pomembno.
O bog, na moje telo je pritrjen penis.
Martha, pridi pogledat moj penis! –Ne, hvala.
Ga prvič vidiš? –Ja, nisem hotela pogledati.
Svojega sem pogledal, takoj ko smo prišli sem.
Vesel sem, da sem iz resničnega sveta prinesel vsaj eno stvar.
Kaj delaš? Gledaš? –Oprosti.
Ne glej sem. –Nikoli ne gledaš. To se ne dela.
Priden.
Lepo počasi, pa se nikomur ne bo nič zgodilo. Kaj zdaj?
Začni. –In nameri. Ne pozabi tega.
Kaj težiš s tem "nameri"? –Ne bi o tem v ženski družbi.
To je veliko laže!
Kul, ne? –Ja, ker imaš držalo.
Ne morem verjeti, da ne instagramiram!
Skalakost.
On in vsi drugi.
So ušli?
V džungli so nam pobegnili.
Lahko bi vedel.
Kako to mislite?
Zbral bom vsa bitja in vojake, da jih ujamejo.
In dobil nazaj, kar je moje.
Poišči jih.
Pazite, tla niso ravna. Nočem, da si kdo zvije gleženj.
Nekoč sem si ga na taboru … –Utihni, prosim.
Ni problem. –Prosim.
Mi posodiš jakno? Hvala. –Kaj delaš?
Počutim se, kot bi v šolo prišla v bikiniju.
To sem enkrat naredila. K ravnatelju so me poslali. –Jasno.
Noahu je všeč, da kažem kožo. Najin odnos temelji na tem.
Me spet kritiziraš? Ob tebi še ust ne smem odpreti.
Še poznaš me ne, pa me sovražiš.
Ne sovražim te.
Ne? –Ne.
Živiš v vati kot seksi in priljubljena punca.
S tabo vsi delajo kot s princesko. Kot s predmetom.
Si mogoče zato malo zaverovana vase?
Pošteno.
Se ti zdi, da me mogoče kritiziraš zato,
ker se bojiš, da te ljudje ne bodo marali,
zato raje ti ne maraš njih? –Ne.
Mogoče.
Potem pa prav.
Dobra bejba si. Bodi ponosna na to.
Hvala.
Recimo.
Sit sem te igre. Ne teži mi, Spencer.
Zakaj si tako jezen name? –Resno sprašuješ?
Zaradi tebe so me vrgli iz moštva. Potem si me zvabil
v to reč. Pa se sprašuješ, zakaj nisva več prijatelja.
Zato nisva več prijatelja? Ker nočeš biti v Jumanjiju? Ni res.
Prijatelja nisva, ker nisem dovolj kul zate.
Zato se pretvarjaš, da me ne poznaš.
Dokler me ne rabiš, da ti naredim nalogo.
Nič čudnega, da ne veš nič o širjenju na zahod.
Vidiš? Veš, Spencer, nisem neumen.
Za preprosto uslugo sem te prosil.
Za nalogo, da me ne bi vrgli iz moštva. Pa si zasral.
Zaradi tebe ne morem početi tistega, v čemer sem dober.
Prebutati bi te moral.
Rad bi te videl. –Kaj si rekel?
Prav.
Vidim, kaj se greš. –Fanta.
Misliš, da se te bojim, ker si visok dva metra
in imaš sto kil mišic? To misliš?
Mogoče.
Dobro me poslušaj.
Še vedno si zoprn fant, ki se ga hočem znebiti že od 7. razreda.
Nič se ni spremenilo.
Ne misli, da te kljub novemu telesu ne morem prebutati.
Bedak.
Spencer! Spencer!
Ubil si ga! –Frižider, norec! –Pomirita se, saj se bo vrnil.
Ne govori mi bedak.
Ne porivaj me.
Sicer boš kaj? –Te bom porinil nazaj.
Si me res mahnil?
Mene si mahnil? –Frižider, nehaj.
Bi se rad tepel?
Dovolj!
Ne smemo zapravljati življenj.
Potrebujemo drug drugega. Če ti je všeč ali ne,
moramo to opraviti skupaj.
Lahko ponoviš?
To moramo narediti skupaj? –Silovito.
To nadzoruješ ali pride samo od sebe?
Samo od sebe pride.
Kaj sploh počnemo? –Iščemo manjkajoči del zemljevida.
Bomo kar spraševali po njem?
Razglejmo se, najpomembnejše pa je,
da ne izstopamo.
Jedača! Pridite jest!
Ima kdo kaj denarja? Lačna sem. –Jedača!
Pridite jest!
Igra nam pravi, naj poskrbimo za zdravje.
Jesti moramo. –Nehaj to početi.
Božanski okus. Že od 9. leta ne jem kruha.
Resno? –Kako pa misliš, da imam raven trebuh?
Še meni daj.
Kaj je to?
Moj slavni biskvit.
Pecivo?
Rekla si, da je kruh.
Toliko časa ga nisem jedla, da sem pozabila.
Pozabila?
Se mi kaj dogaja? –Ne.
Se tresem? Imam izpuščaje? –Ne.
Sem še črn? –Ja.
Dobro.
Vse je v redu.
Ne, v redu je.
Najbrž je mišljeno, da se pecivu ne morem upreti.
Vse je v redu.
Hudič!
Ne izstopajmo, sem rekel. –Rekel si tudi, naj jemo.
Jedača! Pridite jest! –Zapri že gobec!
Dr. Skalakost. Dobro, da ste tu. Jumanji vas potrebuje.
Hvala. Vesel sem, da sem tu.
Vprašaj ga o manjkajočem delu. –Saj res. Živjo, Bethany sem.
Hočem reči profesor Saša pa še nekaj.
Sem doktor za zemljevide. Imam zemljevid, ki mu del manjka.
Dr. Skalakost. Dobro, da ste tu. Jumanji vas potrebuje.
Nesramno. –Manjkajoči del iščemo.
To, kar potrebujete, je v košari.
En napačen korak, pa boste v žari.
Zaupajte drug drugemu, ne pomežiknite,
manjkajoči del ni to, kar mislite.
Ojej.
Srečno, mogočni junak. Jumanji te potrebuje.
Vemo, večkrat si povedal.
Torej …
Po mojem je notri kača ali kaj podobnega.
Ja, meni se zdi naloga za Skalokost.
Zakaj zame? –Ker si mogočni junak.
Saj si ga slišal. Jumanji te potrebuje. Pojdi.
Nočem!
Pojdi že.
Črna mamba!
Črna mamba. Četrt miligrama njenega strupa ubije odraslega.
V ustih in udih začutiš ščemenje,
sledijo vročina, pena na ustih
in izguba nadzora nad mišicami. Kako to vem?
Kaj bomo? –Je notri še kaj?
Nisem videl, ni bilo časa.
Zaupajte drug drugemu in ne pomežiknite.
Mislim, da je tekmovanje v strmenju. –Kaj? –Kaj pa govoriš?
Nikoli ne pomežikni? –Prav ima.
V taboru so rekli, da moramo ob klopotači mirovati.
Nekdo mora strmeti vanjo in ne pomežikniti.
Spencer pa bo potegnil ven, kar je v košari.
Zakaj spet jaz? –Ker si Skalakost.
Kdo zdrži dolgo, ne da bi pomežiknil?
V tem sem odlična. –Potem je to tvoj trenutek.
Dajmo, Bethany.
Povej, kdaj.
Zdaj.
Kaj bomo zdaj?
Strupnike ji vzemi ven. –Kaj?
Usta ji potegneš nazaj, da izgubi orientacijo.
Paziti moraš na strupno žlezo in sekundarni strupni žleb.
In ji odlomiš strupnike
iz glave.
Očitno ni šlo za tekmovanje v strmenju.
Zaupajte si in ne pomežiknite.
Zaupali ste mi, zato sem ji lahko odtrgal strupnika.
Uspelo mi je.
Ja, uspelo ti je. –Hvala.
Malenkost.
To ni del zemljevida.
Manjkajoči del je slon?
Na ovojnem papirju nekaj piše.
Ko me vidiš, se začni vzpenjati.
Začni vzpenjati? Ko vidiš slona?
Kači sem izpulil strupnike.
Napnite oči zaradi slona.
To je naslednja stopnja.
Tecite!
Pazi!
Skočita!
Skoči. –Teci!
Opozoriti te moram. Mislim, da močno mahnem.
Pariraj.
Pariraj, pariraj, umakni se, blokiraj.
Aperkat.
Skloni se, butni glavo ob zid.
Žbam!
Skloni se, blokiraj. Žbum.
Umakni se. Mahni.
Vrzi ob steno.
Noro!
Pa dajmo.
Kaj pa?
Daj ga v nahrbtnik.
Izmakni se, glavo udari ob mizo.
Vrzi skozi strop.
Pozdravljeni, doktor. Dolgo se nisva videla.
Imate nekaj, kar pripada meni.
Samo domov bi šli radi.
Pridite, z mano. Hitro. –Zgrabite ga!
Pridite!
Dol. Hitro.
Sledite mi in naredite natančno, kar bom rekel. Gremo.
Še sanja se vam ne, kako famozno je, da ste tu.
Res? –Res famozno.
Videl sem vas na bazarju in si rekel: ni šans!
Pa ste bili res vi. K steni!
Ježeš!
Gremo naprej.
Pazite, kod stopate.
Kdo si? –In za koga imaš nas?
Oprostite, moja krivda. Razložil bom.
Si pilot? Neki Hidroplan?
Ja, to sem jaz.
Ti si oseba, ki je bila zasedena. Si tudi ti v igri?
Stopite z belih tlakovcev. Mirujte.
Hudo nevarno.
Grozna igra.
Vzemimo desko.
Za mano.
Previdno. Tole je grda smrt.
Takole.
Pridi.
Saj bom. Kači sem izpulil strupnike. Malo spoštovanja, prosim.
Prav.
Živjo.
Pridite.
Mimogrede, Alex sem.
Spencer Gilpin.
Martha, Frižider in Bethany.
Bethany? Punca si? –Ženska.
V resničnem svetu bi jo osvajal.
Ušli so. Nekdo jim je pomagal.
Hidroplan. –Očitno se je priplazil iz luknje.
Oprosti, šef.
Ne bo se ponovilo.
Vem, da se ne bo.
Kaj delaš? –Margarite.
To je moja vrlina. In pilotiranje.
Čeprav sta me sestrelila orangutana v reaktivnih lovcih.
Mogoče vseeno nisem tako dober.
Na zdravje!
Hvala. Nisem še pila alkohola. –Jaz tudi ne.
Veš, kaj? K vragu! –Na življenje!
Ne bom več. –Dobra je.
Lahko dobim še? –Alex, zakaj imaš sveče?
Citronela. Moja šibkost so komarji.
To ni fino, če živiš sam v odprti kolibi v džungli.
Samski je.
Kdo je to? Kdo je Alan Parrish?
To kolibo je postavil.
So bili tu še drugi?
Ja. To je hiša Alana Parrisha. Samo živim v njej.
Povej, Alex,
kako dolgo si že v igri?
Težko rečem. Čas tu je hecna reč. Najmanj nekaj mesecev.
Nekaj mesecev? –Kaj? –Ne pridem skozi vozni park.
Kaj je to? –Naslednja stopnja.
Prvič, balon na vroč zrak se sploh ni dvignil.
Potem je bilo tisto z letalom, kot sem omenil.
Ko mi je ostalo samo še eno življenje,
sem dojel, da sem v riti. Sam ne bom nikoli prišel ven.
Pri polovici izzivov se nisem imel s čim spopasti.
Črne mambe ne moreš ubiti z margarito.
Res ne. Za to rabiš zoologa.
Lahko si pomagamo.
Dolgo si tu, poznaš igro. Vsi skupaj pa imamo veliko vrlin.
Ja, dobra ekipa smo.
Kaj pa vem.
Če še enkrat zaserjem, je z mano konec.
Panika me grabi, če samo pomislim na vozni park.
Nočem umreti v Jumanjiju.
Skupaj moramo držati. Tako lahko zmagamo. Vem.
Ti si naš manjkajoči del. Tebe smo morali najti.
Iti smo morali na bazar in najti manjkajoči del.
Ni bil slon.
Jaz sem bil? –Ja.
Folk …
Naredimo to.
Ne boš spil margarite, Spencer?
Nehaj piti. –Odlična margarita.
Tam je. Vozni park.
Notri so vse sorte vozil.
Vzeti moramo eno, prečkati kanjon in priti do kipa jaguarja.
Vidim garažo in kanjon, kipa pa še vedno ne.
Čudno, ker je najpomembnejša stvar v Jumanjiju. Ogromen je.
Ogromen je, je rekla!
Si pijan, Frižider?
Kje pa!
Pijan je. –Tri margaritice sem spil.
Pol manjši si. –Tudi prav.
Kaj bomo zdaj, Alex? Kako bomo šli mimo stražarjev?
Nazadnje sem čakal, da gresta.
Koliko časa? –Tri tedne.
Umrli bomo. –Rezervni načrt.
Mogoče so še kakšna vrata. Ampak zmesti moramo stražarja.
Že vem.
Znam zmesti tipa. On obvlada videoigrice, jaz pa to.
Bethany, ne vem, kako naj ti povem, ampak nimaš
orodja.
Ne jaz.
Kaj?
Flirtaj z njima, zamoti ju, dokler se ne splazimo noter.
Ne morem flirtati s čudnimi neznanimi vojaki.
Vem, ampak boljšega se ne spomnimo.
Ne razumeš. Tega ne znam.
Ne znam govoriti s tipi.
Lahko ti svetujem.
Žal mi je, drug načrt si moramo izmisliti.
Tega ne bom počela.
Tako dolgo ju zamoti, da pridemo noter.
Mislim, da ne bom znala.
V resnici nisem huda bejba.
Kaj pa govoriš? Huda bejba si.
Vse zmoreš.
Zelo lepo, Spencer.
Vama pogrnem za večerjo ob svečah?
Ali bi rada, da gremo iz igrice?
Pokaži, kako se to dela.
Pouk se začenja.
Pridi, glej in se uči.
Kaj si mislil z večerjo ob svečah? –Prosim?
Jaz in Martha, večerja ob svečah? Kaj to pomeni?
Všeč si ji, Spencer. –Kaj?
Pri flirtanju je bistveno, da dosežeš, da te gledajo,
ne da bi jim pokazala, da veš, da te gledajo.
Ko hočejo govoriti s tabo, imaš tri možnosti:
lahko igraš trapo, to, da ti je všeč, ali zlobnico.
Za kaj se boš odločila, je odvisno od tipa.
Moje sanje in môra hkrati.
Tega ne bom vzela osebno. Lasje so vse.
Dotikaj se jih, stresaj jih, igraj se z njimi.
Pogosto opletaj z njimi. Hipnotiziraj z njimi.
Vrzi jih.
Zdaj pa nagni oči dol. Glavo dol.
Nagni gor, velike oči.
Zdaj pa zasij. –Zasijem naj?
Kot lik iz animejev. Zasij.
Vaditi bo treba.
Res misliš, da sem ji všeč? –Zakaj še vedno govoriva o tem?
Kaj, če me bo hotela poljubiti? –Vrni ji poljub.
Kaj, če me bo hotela poljubiti brez opozorila?
Še nisi poljubil punce?
Ni treba povedati vsej džungli! –Stranska vrata sem našel.
Veš, kaj sem izvedel? –Ne povej mu.
Zdaj pa hoja. Vzemi si čas.
Posveti se temu. Kot čudovita gazela.
Ali konj. Visoko dvigni noge. Nogo pred nogo.
Pokaži. Ne tako.
Bljak. Usmeri pozornost na ustnice. Grizljaj jih.
Z grizljanjem se daleč pride, punca.
Dobro. Je že bolje. Nasmeh, prestrašena si.
O bog, tako duhovit si.
Mislim, da sem dojela. –Oja, si.
Ustnice rahlo razmakni.
Ne ogabno, sprosti se.
Z jezikom se dotakni neba v ustih.
Tako? –Tako.
Tako. –Tako?
Pripravljena si.
Kul.
Flirtaj, kot da so od tega odvisna naša življenja, saj so.
Tam so vrata. Nekako moramo skozi ograjo.
Imaš kaj v nahrbtniku? –Ja, seveda.
Škarje za železo.
Bo to v redu orodje?
Kot nalašč. –Moja vrlina je nahrbtnik.
Mislim, da bo vžgalo.
Tudi meni se zdi. Riba je. Tipa pa ne srečata veliko ljudi.
Riba?
Ne taka kot Cindy Crawford, za Jumanji pa je bomba.
Bomba?
Cindy Crawford? –Z njo jo primerjaš?
Pravim samo, da jo bosta hotela poflodrati.
Alex.
Katerega leta smo?
Kako to misliš? –O ne.
1996.
Alex Vreeke si, ne?
Ja. –Iz Čudaške hiše?
Kaj pa govorite? Kako me poznate?
Ne vem, kako naj ti povem …
V tej igri si že 20 let. –Najbrž ti ne bi tako povedal.
Kaj?
Ne. Zafrkavate me.
Ne. Alex Vreeke. Vsi v Brantfordu te poznajo.
Mulc, ki je izginil.
Pred 20 leti.
Pred 20 leti?
20 let, stari.
Cindy Crawford ima 50 let.
Še vedno je riba.
Tam je.
Domov te bomo spravili.
Kaj počne z ritjo? –Kaj si jo naučila, Bethany?
Si je zvila gleženj?
Ni še flirtala. Ne težite.
Živjo, damica.
Kaj počneš tu čisto sama?
Živjo. Izgubila sem se.
Bi mi pomagala?
Živjo, damica.
Kaj počneš tu čisto sama?
Tako zanimiva sta in duhovita.
Kaj dela? Ima hrošča v laseh?
Pozabila je vse, kar sva vadili. –Gremo.
Čakaj.
Vesta, katero knjigo berem?
O mikrobiologiji.
Ena mojih najljubših biologij.
Živjo, damica. Kaj počneš tu čisto sama?
Huda bejba si.
Rada plešeta?
Katero vozilo?
Tu mi ni všeč.
Njena vrlina je plesno bojevanje.
Kaj praviš, Alex? Kaj bomo?
Kaj? –Katero vozilo bomo vzeli?
Ne vem, saj sem vam povedal.
Leteti moramo, ne? Helikopter? –Ne vem.
Namahala ju bo.
Naša punca.
To, carica!
Uničila ju bo.
To, punca!
Moja junakinja si!
Stran moramo. –Nauči me pretepanja. Objem, punca.
Uspelo ti je. Objem, punca.
Nimamo časa.
Motoristi prihajajo. Stran moramo.
Hidroplan, leteti moramo.
Ne, ne morem.
Saj sem vam povedal, da sem slab pilot.
Pojdimo s šolskim avtobusom. –Z njim ne moremo uiti motorjem.
Izbral si letalo in balon. Mogoče bi moral helikopter.
Ne morem. Nočem umreti.
Panika me grabi.
Prav. Bom pa jaz.
Saj ne more biti tako težko. Helikopter je. Pritisneš gumb
in se tisto zavrti. Po tem pa …
Ročica. S katero greš naprej in nazaj.
Ko bomo v zraku, bom obvladal.
Samo moram …
Ni pručke. Zlezel bom noter …
Ne, pijan si.
Frižider, pijan si. Daj mi ključe.
Če ju jaz lahko pretepem, potem ti lahko pilotiraš.
Daj no.
Alex.
Zdaj te potrebujemo.
Ne pozabi, da si manjkajoči del.
Hidroplan McDonough se javlja na dolžnost.
Gremo, folk.
Kaj je narobe? –Nekaj se je pokvarilo.
Držite se!
Umrli bomo!
O bog.
Ne dvigne se! –Kako to misliš?
Kolektiv je uničen. –Kaj?
Prek opletavke nagiba rotorje in spreminja korak kraka. Za gor in dol.
Ljudje …
To ne pomeni nič dobrega. –Prav gotovo ne.
Albino nosorogi!
Avtohtoni v Jumanjiju. Ogromni so, beli, butasti in žrejo ljudi.
Približujejo se!
Želodec mi je začel nagajati.
Dvigni se! –Ne morem.
Preveč margarit sem spil.
Kaj bomo?
Helikopter bom popravil. Povej, kako.
Drog za nadzor letenja poveži z opletavko pod rotorji.
Drog za nadzor letenja, opletavka, rotorji. Takoj se vrnem.
Spencer, kaj delaš? –Pohiti.
Previdno. –Samo pohiti.
Stopiti moram na to reč
in se potegniti k smrtno nevarnim lopaticam.
Tu je opletavka.
To pa drog.
Spencer!
Prosim, popravi!
Časa nam zmanjkuje, Spencer!
Uspelo mi je!
Uspelo nam je. Mislil sem, da bomo umrli.
To! –Lepo.
Srhljivo je bilo. –Hvala vsem.
Kaj je?
Dragulj mi je padel.
Kaj? –Dragulj ti je padel?
Nagnil sem se, ker sem mislil, da bom bruhal, pa je padel.
Dragulj nujno rabimo!
To je najbolj nori del: vem, da ga rabimo.
V godlji smo.
Obrni, Alex, ponj moramo.
Ja, zaokrožimo nazaj. Napnite oči.
Iščimo ga kot skupina.
Vidim ga!
Kaj delajo? –Izgleda, da ga varujejo.
Kako bomo to naredili? –Ne vem.
Ponj moraš, ne?
Potrebuješ bumerang? Škarje?
Cevni ključ? Vezalke?
Tvoj varuh orožja sem. Dobil boš, kar hočeš. Samo reci.
Oprosti, stari. –Za kaj?
Obrni.
K nogi! Stojte!
O bog.
Alex, pripravi se, da se obrneš na bok.
Ko ti bom rekel, se obrni 90 stopinj desno.
Zdaj.
Iz helikopterja si me porinil, kreten!
Super si bil, Spencer. –Odličen pilot si, Alex.
Fantastičen si bil, Spencer.
Hvala, on pa je bil še bolj. –Ne, ti si bil. –Nor si.
Oprostite.
Mene ste žrtvovali.
Ne veste, kako je pod nosorogi.
In nočete vedeti.
Veliko sem videl. In čutil na obrazu.
Tega ne bom mogel izbrisati iz spomina.
Smešno vam je, kaj? Kar režite se. Dajte si duška.
20 let sem poskušal priti čez kanjon.
Veste, kakšen uspeh je to?
Komar.
Ne, ne, Alex.
Alex, govori z mano. Zbudi se.
Umira.
Ne sme umreti. Preblizu smo. Kdo obvlada oživljanje?
Trikrat pritisneš na prsi in upihneš zrak skozi usta.
Kako to naredim?
Zapri mu nos. Usta močno pritisni na njegova.
En upih, dva upiha, nato ponovi.
Dajmo, Alex.
Bethany, nehaj. Tvoja tetovaža.
Eno svoje življenje mu daješ.
Meni je prav.
Kaj, če ga boš rabila zase?
Tudi jaz hočem, da se Alex vrne domov.
Kaj se je zgodilo? –Bethany ti je dala eno življenje.
Si v redu, Bethany? –Mislim, da.
Je to res? Eno življenje si mi dala?
Ja, seveda.
Hvala.
Kaj gledata? –Pozna se ti.
O bog. Ta reč je nora!
20 let, a?
Ja, očitno.
Ves čas premišljujem o svojih ubogih starših.
Kaj sta morala pretrpeti.
In zakaj? Ker sem se skrival in se preveč bal končati igro.
Oprosti. Ne bom te obremenjeval s tem.
S tabo se je tako lahko pogovarjati.
Saj razumem. Včasih
je človek tako zaverovan v svoje težave,
da pozabi, da jih imajo tudi drugi.
Zelo globoko.
Hvala. Odkar sem izgubila telefon, so se mi drugi čuti izostrili.
A telefon v prihodnosti pomeni kaj drugega?
Pa ti, Alex? Kakšen si v resničnem svetu? Kaj te veseli?
Heavy metal. Bobnal sem, kot moj oče.
Kaj delaš? –To sem napolnil.
Super.
Vesel sem, da si tu.
Nekaj bi ti rad povedal.
Rad bi ti povedal zdaj,
če naslednjič, ko bova govorila, ne bom več pogumen.
Všeč si mi, Martha.
Zares si mi všeč.
Zatreskan sem vate.
Res? –Ja.
Že od sedmega razreda.
Res?
To se mi še ni zgodilo.
Kaj? –Še nikomur nisem bila všeč.
Ne morem verjeti, da to počnem. Nikomur nisem povedala …
Tudi jaz sem zatreskana vate.
Res? –Ja.
Pameten si, simpatičen in luštkan.
Ja, precej zatreskana sem.
Čakaj.
Si prepričana, da ni samo zato …
Kaj? Sploh ne. To ni moj tip. Piflarje imam rada.
Res?
Piflar sem.
Grozno je bilo.
Nisem se še poljubljala. Prvič je bilo.
Jaz tudi ne. –Ne? Prav.
Nisi opazila, ne?
Dajta, no!
Tega nočem gledati. Ne danes.
Medtem ko ljubimkata, sem našel jaguarja.
Gremo. O bog, fuj.
Tam je. –Res je.
Pot pod noge.
Po tej poti pojdimo.
Ne, gotovo ni tako preprosto.
Branilci.
Kaj to pomeni?
To lahko izvemo samo na en način.
Frižider. Daj mi dragulj.
Spencer.
Nekaj se bo zgodilo. –Sovražim te bobne.
Čakaj, boš kar šel tja?
Ne. Igra hoče, da to naredimo.
Da gremo po poti.
Past je.
Ko vidite slona,
se začnite vzpenjati.
Čez drevesa bom šel. –Drevesa? –Ja.
Misliš, da to pomeni to? –Gotovo.
To je prava pot. To je zadnja stopnja igre.
Prepričan sem, da jo mora opraviti Skalakost.
Je o sebi govoril v tretji osebi?
V četrti, se mi zdi.
Kako mu to uspe?
Plezanje je njegova vrlina.
Razumem.
Zaradi peciva eksplodiram.
Ne! –O bog. –Spencer!
Spencer!
O bog, panterji. –Ne.
Jaguarji so.
Si v redu?
Mislim, da. –Saj imaš še dragulj, ne?
Ja. –Hvalabogu.
Kaj se je zgodilo? –Nočem govoriti o tem.
Nov načrt rabimo. –Ja.
Imaš kakšno idejo, Spencer?
Lahko govoriva za hip?
Zdaj?
Kaj se dogaja?
Tega ne bom zmogel. –Kaj pa govoriš?
Tega ne morem.
Koga slepim! Nisem pustolovec. Nisem pogumen.
S helikopterja si visel.
Laže je biti pogumen, ko imaš več življenj. Veliko teže pa,
ko imaš samo še eno.
Vedno imamo samo eno življenje.
Samo to imamo. Tako to gre.
Vprašanje je, kako ga boš živel.
Kakšen moški hočeš biti.
Sem citiral ravnatelja? Kaj mi dela ta igra! Ven hočem.
Poslušaj. Zmogli bomo.
Skupaj nam bo uspelo.
Skupaj. –Skupaj.
Dober prijatelj si, Frižider.
Prav.
Na igrice se ne spoznam, na nogomet pa.
Branilci so bliskovite ljudožerske mačke.
To pomeni, da moramo imeti odličen napad.
Poglejte.
Iti moramo. –Takole bomo.
Razkropili se bomo in zaigrali akcijo Dvojni vzvratni Frižider.
Bethanz, pojdi levo.
Jaz grem desno.
Alex, branilce zvabi stran, da gre Spencer na sredino.
S Spencerjem gre. –Ne, zate imamo drugo nalogo.
Radi plešete?
Tu sem. Ujemi me.
Hvala. –Ni problem.
Pojdi h kipu!
O fant.
Miruj, brez panike.
Stoj!
Slon in miš.
Kaj bo dobrega? Finbar - Miš.
Zoolog.
Zoolog in
nosač nahrbtnika.
Daj dragulj, ali pa bo tvoj prijatelj umrl.
Ne daj mu ga! –Tiho.
Stoj!
Vzemi raje mene.
Daj mi dragulj.
Ne morem.
Pet.
Štiri. –Ne morem ti dati dragulja. –Tri.
Spencer. –Dve. –Nimam ga.
Zoologija, kreten!
Ne, ne!
Bebec. Beden si.
Slon. –Začni plezati.
Pusti jo!
Zlezi gor, dragulj ti bom prinesla. Zaupaj mi. Pojdi.
Dajmo, Martha!
Alex!
To bom jaz vzel.
Igra je končana.
Ne bi rekla.
Strup je moja slabost.
Dajmo, Spencer!
Ne.
Ime njegovo vzkliknite. –Ime njegovo vzkliknite veseli.
Jumanji! –Jumanji!
Uspelo nam je. –Zmagali smo.
Nigel gre.
Odlično, neustrašni pustolovci. Kletev ste pregnali.
Ves Jumanji se vam zahvaljuje.
Vaše delo tu je končano. Žal se bomo tu ločili.
Hidroplan McDonough, seziva si v roko.
Alex.
Zbogom, profesor Oberon.
Se vidiva, kolega.
Vas bom najbolj pogrešal. –Spravi me ven.
Zbogom, Rubinka Težkaroka.
Čakaj.
Kaj, če ne greva nazaj?
Samo …
Rad sem tak. S tabo.
Potem naj bo tako vsak dan.
Samo pridi domov.
Dr. Skalakost.
Nigel, pripravljen sem se vrniti domov.
Zbogom, dobri mož.
Se vidiva, Skalakost.
O bog.
To, vrnil sem se!
Nikoli se ne bom pritoževala čez svojo postavo.
Pogrešala sem te.
Kje je Alex?
Glejte.
Čudaška hiša?
Mislite, da je …
To pomeni, da mogoče …
Dedek.
Pridi sem. Pridna.
Pridi. Pozdravi dedka.
Alex? –Oče. Mi boš pomagal, ko boš utegnil?
Bom. Jelka je zelo lepa.
Ni slaba.
Lahko malo počakaš? –Seveda. –Takoj pridem.
Bethany?
Spencer?
Rubinka Težkaroka.
Torej si ti Frižider.
Famozno, da se vidimo.
Vrnil si se. –Ja. Vrglo me je tja, kjer sem začel.
V leto 1996.
Pa starši? In hiša?
Vse je v redu.
Odrasel si. Družino imaš.
Ja.
To je Andy.
Hčerki
pa je ime Bethany.
Ime sva ji dala po punci, ki mi je rešila življenje.
Famozno.
Rada bi šla na izlet z nahrbtnikom?
V naravo?
Ja, nekam, kjer je res super. Poleti? Kaj praviš?
Si dobro?
Se vidiva. Po pouku.
Se je zgodilo kaj zanimivega?
Ne, nič mi ne pride na misel.
Sta se slišala z Martho? –Za vikend sem ji poslala SMS.
Si govoril z njo?
Tam je.
Pojdi po svojo punco, dr. Skalakost.
Živjo.
Res sem te hotel poklicati.
Razumem. –Ne vem, zakaj te nisem.
Čudno je, ko si zunaj in ne veš,
kaj se dogaja …
Kaj je?
Silovito.
Režija
Scenarij
Po knjižni predlogi
Prevod podnapisov Lorena Dobrila
Uredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija
Igrali so