Frozen: Huurteinen seikkailu
Suomennos: Mannu mannumovie@gmail.com
Syntynyt kylmästä ja talvesta sekä vuoristosateesta.
Tämä jäinen joukko, kova ja rehti.
Jääsydämet louhimisen arvoiset.
Leikkaa läpi ytimen, kylmän ja kirkkaan.
Iske rakkauteen, iske pelkoon.
Näe kauneus, terävä ja puhdas.
Lohkaise jää pois -
ja murra jäätynyt sydän.
Älä tee virhettä! Päästä irti!
Kaunista! Voimakasta! Vaarallista! Kylmää!
Jään taikaa ei voi hallita.
Yhtä vahvempi, kymmentä vahvempi -
Sataakin miestä vahvempi!
Syntynyt kylmästä ja talvesta sekä vuoristosateesta.
Tämä jäinen joukko, kova ja rehti.
Jääsydämet louhimisen arvoiset.
Leikkaa läpi ytimen, kylmän ja kirkkaan.
Iske rakkauteen, iske pelkoon.
On kauneutta, on vaaraa.
Lohkaise jää pois -
varo jäistä sydäntä.
Tule, Sven!
Elsa...
Elsa! Herää.
Anna, mene nukkumaan.
En voi. Taivas on hereillä, joten minäkin olen.
- Meidän täytyy leikkiä. - Mene leikkimään itseksesi.
Haluatko tehdä lumiukon?
Tule, tule...
Tee taikoja!
Valmiina?
Mahtavaa!
Katsohan tätä!
Olen Olaf ja pidän lämpimistä haleista.
Rakastan sinua, Olaf.
- Ota kiinni! - Sainpas!
- Uudestaan! - Odota!
Hidasta!
Anna!
Anna?
Äiti! Isä!
Kaikki hyvin, Anna. Sain sinut.
Elsa, mitä olet tehnyt? Tämä alkaa olla liikaa.
Se oli vahinko. Olen pahoillani, Anna.
- Hän on jääkylmä. - Tiedän, mihin on mentävä.
Jäätä?
Nopeammin, Sven!
Sven!
Auttakaa!
Tyttäreni!
Kuningas!
Peikkoja?
Hiljaa, Yritän kuunnella.
Nättejä. Taidan pitää teidät.
Teidän korkeutenne! Syntynyt voimien kanssa vai kirottu?
Syntynyt ja se vahvistuu.
Onneksi se ei ole sydämessä. Sydäntä ei niin vain vaihdeta, -
- mutta päähän voi vaikuttaa. - Tehkää mitä täytyy.
Suositan kaiken taikuuden poistamista, -
varmuuden vuoksi muistotkin siitä.
Mutta älkää huoliko. Jätän kaikki hauskat osat.
Hän paranee.
Muttei muista minun voimiani?
- Niin on parasta. - Kuuntele minua, Elsa, -
voimasi vain kasvavat.
Siinä on kauneutta...
Mutta myös suuri vaara.
Sinun on opittava hallitsemaan sitä. Pelosta tulee vihollisesi.
Suojelemme häntä. Hän oppii, olen varma.
Siihen asti... Lukitsemme portit. Vähennämme palvelusväkeä.
Rajoitamme kontaktia muihin -
ja piilotamme hänen kykynsä muilta...
Myös Annalta.
Elsa?
Haluatko tehdä lumiukon?
Mennään leikkimään.
Miksei enää tavata. Tule ulos ovesta.
Tuntuu kuin olisit lähtenyt.
Oltiin ennen parhaat kaverit.
Kertoisitpa miksi niin ei ole enää.
Haluatko tehdä lumiukon?
Sen ei tarvi olla lumiukko...
Mene pois, Anna.
Selvä, heippa...
Sormikkaat auttavat. Näethän...
- Salaa se. - Älä tunne sitä.
Älä näytä sitä.
Haluatko tehdä lumiukon?
Tai ajaa pyörällä ympäriinsä?
Kaverini taitaa olla myöhässä.
Juttelen jo tauluille seinällä.
Roikuhan siinä, Joan. On vähän yksinäistä tyhjissä huoneissa.
Katsella vain ajan kuluvan.
Minua pelottaa. Se voimistuu.
Hermostuminen vain pahentaa sitä. Rauhoitu.
Älä koske minuun! En halua satuttaa sinua.
Nähdään kahden viikon kuluttua.
- Onko sinun pakko mennä? - Pärjäät kyllä, Elsa.
Elsa?
Tiedän, että siellä oot.
Kyselevät, missä olet ollut, -
Käskevät olemaan urhea ja yritänkin...
Olen täällä, päästä minut sisään.
Meillä on vain toisemme.
Vain sinä ja minä.
Mitä me oikein teemme?
Haluatko tehdä lumiukon?
KOLME VUOTTA MYÖHEMMIN
- Tervetuloa Arendelleen! - Kiitos, herra!
Katsokaa mihin astutte. Portit avautuvat pian.
Miksi tätä täytyy pitää?
Koska kuningatar on kasvanut aikuiseksi. On kruunajaispäivä.
Ei se minun vikani ole.
- Mitä haluat, Sven? - Anna välipalaa!
- Miten sanotaan? - Ole kiltti!
Jaetaan...
En voi uskoa, että portit vihdoin avataan!
Ja vielä koko päiväksi! Vauhtia, Persi!
Arendelle, salaperäisin kauppakumppanimme.
Avatkaa portit, jotta näen salaisuutenne ja riistän rikkautenne.
Sanoinko sen ääneen?
En malta odottaa kuningattaren ja prinsessan näkemistä.
- He ovat varmasti aivan ihania. - He ovat varmasti kauniita.
Prinsessa Anna...
Mitä? Niin?
- Anteeksi, että herätin... - Ei, olen ollut hereillä tuntikausia...
- Kuka siellä? - Yhä minä. Portit avataan pian.
- Aika valmistautua. - Niin tietysti!
- Valmistautua mihin? - Sisaresi kruunajaisiin, neiti.
Sisareni kurnajaisiin...
Kruunajaispäivä!
Ikkuna on auki ja ovikin!
Taas niin tehdään vihdoinkin.
Tuhansia salaattilautasia...
Vuosia tyhjillä käytävillä.
Miksei tanssisalissa tanssita?
Vihdoinkin portit avataan.
Ihan oikeita ihmisiä, se on kummallista...
Olen valmis muutokseen!
Ensimmäistä kertaa koskaan, -
On musiikkia, on valoa...
Koska ensimmäistä kertaa koskaan, -
tanssin läpi yön.
Olenko haltioissain vai jännittynyt, -
jotain sellaista.
Koska ensimmäistä kertaa koskaan, -
en ole yksin. Haluan niin tavata kaikki...
Mitä, jos tapaan sen oikean?
Kuvittele minut puvussani, -
kauniisti puettuna.
Hienostunut ja suloinen.
Äkkiä näen hänet siinä, -
komea muukalainen, pitkä ja vaalea.
Alkaa tehdä mieli suklaata...
Juttelemme nauraen koko illan.
Se on niin kummallista.
En ole kokenut vastaavaa.
Ensimmäistä kertaa koskaan, -
On taikaa, on hauskaa.
Ensimmäistä kertaa koskaan, -
minut huomataan.
On ihan hullua -
kuvitella romanssia.
Mutta ensimmäistä kertaa koskaan, -
minulla on mahdollisuus!
Älä päästä heitä sisään. Älä anna heidän nähdä.
Ole hyvä tyttö, niin kuin pitääkin.
Salaa, älä tunne.
Näyttele...
Yksikin virhe ja kaikkia tietävät.
Mutta vain tänään.
Mutta vain tänään! Piinaava odottelu.
Käskekää vartijoiden avata...
Portit!
Ensimmäistä kertaa koskaan, -
Älkää päästäkö heitä näkemään.
Saan mitä unelmoin.
Ole hyvä tyttö, niin kuin pitääkin.
Muuttaa maailmani.
Salaa, salaa. Älä tunne.
- Mahdollisuus rakkauteen. - Älä näe, älä tunne, älä paljastu...
Se päättyy huomenna, -
joten tänään on se päivä.
Koska ensimmäistä kertaa koskaan, -
Ensimmäistä kertaa koskaan, -
Mikään ei ole tielläni!
- Hei! - Anteeksi. Sattuiko sinuun?
- Hei. Ei, olen kunnossa. - Oletko varma?
En vain katsonut eteeni.
- Itse asiassa voin hyvin. - Onneksi.
Ai...
Prinssi Hans, Eteläsaarilta.
- Arendellen prinsessa Anna. - Prinsessa...
Teidän korkeutenne.
Hei... taas.
- Voi pojat - Tämäpä outoa. Et sinä.
Mutta me... minä olen outo. Sinä olet upea. Sanoinko sen?
Haluan virallisesti pyytää anteeksi, että tönäisin prinsessaa hevosellani.
Ja jokaista hetkeä sen jälkeen.
Ei, kaikki on hyvin. En ole se prinsessa.
Jos törmäisit sisareeni Elsaan, niin...
Tiedäthän...
Heippa.
Mutta onneksesi se olen vain minä.
Vain sinä?
Kellot... Kruunajaiset!
Minun... Minun on parempi mennä...
Heippa!
Teidän Majesteettinne, sormikkaat.
Arendellen Kuningatar Elsa.
Arendellen Kuningatar Elsa!
Arendellen prinsessa Anna!
Tännekö? Oletko varma? Minun ei pitäisi... hyvä on.
- Hei. - Hei minä? Tuota... Hei.
- Näytät kauniilta. - Kiitos.
Näytät isommasti kauniilta. Tai et siis isolta.
- Et isolta, vaan siis kauniimmalta. - Kiitos.
Tältä juhlat siis näyttävät?
- Lämpimämpää kuin luulin. - Mikä tuo ihana tuoksu on?
Suklaa!
Teidän Majesteettinne. Vesselin Herttua.
Weselton! Weseltonin herttua. Teidän Majesteettinne, -
lähimpänä kauppakumppanina, -
tuntuu sopivalta tarjota ensimmäinen tanssinne kuningattarena.
Kiitos... En tanssi. Mutta sisareni tanssii.
- Oletpa onnekas... - En luule, että...
Sano, jos pyörryttää. Otan kiinni.
Anteeksi.
Kuin ketterä riikinkukko...
Hienoa, että portit ovat auki. Miksi ne alun perin suljettiin?
Tiedätkö syyn?
- En. - Et...
Selvä. Pidä kiinni...
Ei minua turhaan kutsuta Tähtitanssijaksi.
Kuin apinanaamainen kana... lennän.
Kerro, kun olet valmis seuraavaan kierrokseen, arvon neiti.
- Olipas hän eloisa. - Korkokenkäiseksi mieheksi...
- Oletko kunnossa? - Paremmassa kuin koskaan.
Tämä on niin kivaa.
Voisipa aina olla tällaista.
Kunpa voisi...
- Mutta ei voi. - Miksei?
Ei vain voi...
Anteeksi hetkeksi.
- Hyvä, että sain kiinni. - Hans!
Yleensä koko tanssisali oli vain minulle... Oho, anteeksi...
Ruumiinrakenteesi varmaan helpottaa...
- Mikä tämä on? - Se on ollut syntymästä asti, -
vaikka näin unta, että peikko pussasi minua.
- Pidän siitä. - Kokonaan vain. Onnistuit.
- Kuinka monta veljeä sinulla olikaan? - Kaksitoista vanhempaa veljeä.
Kolme heistä piti minua näkymättömänä, kirjaimellisesti kaksi vuotta.
- Kauheaa. - Sellaisia veljet ovat.
Ja siskot. Olimme Elsan kanssa läheisiä lapsina.
Yhtenä päivänä hän vain käänsi selkänsä minulle ja...
En koskaan tiennyt miksi...
Minä koskaan tekisi niin.
- Voinko sanoa jotain ihan hullua? - Rakastan hullua.
Elämäni on ollut suljettuja ovia.
Ja yllättäen törmään sinuun.
Mietin ihan samaa, koska...
Olen etsinyt paikkaani maailmassa.
Ehkä se on juhlahumua, -
tai liikaa suklaata...
Sinun kanssasi... Sinun kanssasi...
Löysin paikkani. Näen kasvosi.
En ole koskaan kokenut vastaavaa.
Rakkaus on avoin ovi!
Sinun kanssasi... Sinun kanssasi...
Rakkaus on avoin ovi!
- Se on hullua. - Mikä?
- Täydennämme toistemme... - Voileivät!
Niin juuri olin sanomassa!
En ole kohdannut tuollaista sielunkumppania.
Sielujemme yhtenäisyydellä voi olla vain yksi selitys.
Olemme luodut toisillemme.
Jätä hyvästit -
menneisyyden kärsimyksille.
Ei tarvitse tuntea sitä enää!
Rakkaus on avoin ovi!
Elämä voi olla niin paljon... Kanssasi! Kanssasi!
Rakkaus on avoin ovi!
Voinko sanoa jotain hullua...
- Menetkö naimisiin kanssani? - Voinko sanoa jotain hullumpaa?
Kyllä.
Anteeksi. Sori. Voimmeko mennä tästä?
Kiitos. Tuolla hän onkin.
Elsa! Tarkoitan... kuningatar.
Minä taas. Saanko esitellä, -
prinssi Hans Etelä-Saarilta.
Teidän Majesteettinne.
Haluaisimme... Teidän siunauksenne...
avioliitollemme!
- Avioliitolle... - Niin!
- Nyt en ymmärrä. - Emme ole sopineet yksityiskohdista.
Pari päivää menee seremonian suunnitteluun. Keittoa, paistia, jäätelöä ja -
- Odotas. Asuisimmeko täällä? - Totta kai.
- Voimme pyytää veljesi asumaan tänne. - Mitä? Ei, ei, ei...
- Onhan meillä tilaa. Pitää... - Odota. Hidasta nyt!
Kenenkään veljet eivät asu täällä. Kukaan ei mene naimisiin.
- Mitä?! - Voidaanko jutella, kahdestaan?
Ei. Voit sanoa sanottavasi meille molemmille.
- Et voi naida vasta tapaamaasi miestä. - Voinhan, jos se on tosi rakkautta.
Anna, mitä sinä tiedät tosi rakkaudesta?
Enemmän kuin sinä. Osaat vain kääntää selkäsi ihmisille.
Pyysitte siunaustani ja vastaus on ei.
- Nyt, suokaa anteeksi. - Teidän Majesteettinne, jos voisin...
Ette voi. Mielestäni teidän pitäisi lähteä.
- Juhlat ovat ohi. Sulkekaa portit. - Kyllä, Teidän Majesteettinne.
- Mitä? Elsa, odota! - Anna sormikkaani!
Elsa, en voi elää enää näin!
Lähde sitten pois...
Mitä minä olen sinulle tehnyt? - Riittää, Anna.
Ei! Miksi käännät selkäsi minulle? Miksi käännät selkäsi maailmalle?
Mitä sinä pelkäät niin paljon?!
Sanoin, riittää!
Noituutta! Arvasin, että täällä on jotain arveluttavaa tekeillä.
Elsa...
Siinä hän on!
Kauan eläköön kuningatar! Kuningatar Elsa...
Kuningatar Elsa.
Teidän Majesteettinne? Oletteko kunnossa?
- Tuolla hän on! Pysäyttäkää hänet! - Pysykää pois läheltäni!
Pysykää pois!
Hirviö... Hirviö!
Elsa!
Elsa...
Odota, ole kiltti!
Elsa, pysähdy!
- Anna! - Ei!
Vuono...
- Lunta? - Kyllä, lunta!
- Oletko kunnossa? - En.
- Tiesitkö sinä? - En.
Sataa lunta, sataa lunta! Kuningatar on kironnut tämän maan!
Hänet täytyy pysäyttää! Sinun pitää mennä hänen peräänsä.
- Ei, odottakaa! - Sinä! Onko sinussakin noituutta?
- Oletko sinäkin hirviö? - En. Olen ihan normaali.
Pitää paikkaansa... hyvällä tavalla.
- Sisareni ei ole hirviö. - Hän melkein tappoi minut!
- Liukastuit jäällä. - Hänen jäällään.
Se oli vahinko, hän oli peloissaan. Hän ei tarkoittanut mitään tällaista...
Tämä oli minun syytäni. Härnäsin häntä.
Minun pitää lähteä hänen peräänsä. Tuokaa hevoseni!
- Anna, se on liian vaarallista. - Elsa ei ole vaarallinen.
- Haen hänet takaisin ja kaikki korjaantuu. - Tulen mukaasi.
Ei. Sinun pitää jäädä huolehtimaan Arendellesta.
Se on kunnia-asia.
Jätän prinssi Hansin komentoon!
Voitko luottaa häneen? En halua, että sattuu mitään.
Hän on siskoni. Hän ei koskaan satuttaisi minua.
Lumi loistaa valkoisena vuorilla,
peittäen jalanjäljet...
Eristyksen valtakunta -
olen ilmeisesti sen kuningatar.
Tuuli ulvoo kuin myrsky sisälläin.
En pystynyt estelemään vaikka kuinka yritin...
Älä päästä lähelle, älä näytä sitä,
Ole hyvä tyttö, niin kuin pitääkin.
Salaa, älä tunne, älä anna heidän tietää.
No nyt he tietävät...
Päästä irti, päästä irti...
En voi pidätellä enää.
Päästä irti, päästä irti...
Käänny pois ja sulje ovi.
En välitä mitä he sanovat.
Antaa myrskyn raivota.
Ei kylmä ole haitannut ennenkään.
Hassua kuinka etäisyys saa kaiken näyttämään pieneltä.
Minua kerran hallinneet pelot -
eivät haittaa enää ollenkaan.
Aika nähdä, mihin kykenen,
kokeilla rajoja ja mennä läpi.
Ei oikeaa, ei väärää, ei sääntöjä...
Olen vapaa.
Päästä irti, päästä irti...
Olen yhtä tuulen ja taivaan kanssa.
Päästä irti, päästä irti...
En koskaan itke.
Tässä olen.
Tänne jään.
Antaa myrskyn raivota.
Voimani tuiskuavat ilmasta maahan.
Sieluni kietoutuu jäisiin muotoihin.
Ajatus kiteytyy kuin jäinen räjähdys...
En palaa koskaan,
mennyt on mennyttä!
Päästä irti, päästä irti...
Nousen kuin aamunkoitto.
Päästä irti, päästä irti...
Täydellinen tyttö on poissa.
Tässä olen, päivänvalossa.
Antaa myrskyn raivota.
Ei kylmä ole haitannut ennenkään.
Elsa! Elsa!
Elsa, Anna täällä...
Sisaresi, joka ei tarkoittanut, että jäädyttäisit kesän.
Anteeksi. Kaikki on minun syytäni.
Tosin, tätä ei olisi tapahtunut, jos hän olisi kertonut salaisuudesta...
Kiusanhenki.
Oi ei! Ei, ei. Tule takaisin.
Oukkidoukki...
Oliko sen pakko olla lunta?
Miksei trooppinen taika, joka olisi tuonut vuonoille valkoista hiekkaa ja lämpöä?
Tulta!
VAELTAVAN TAMMEN KAUPPAPAIKKA
Oi, ja sauna!
Tyhjennysmyynti! Puoleen hintaan, uikkarit, popot ja keksimäni aurinkovoide, saako olla?
Hienoa... Entä kengät, -
talvikengät ja vaatetusta?
Talviosastolla.
Tuli mieleen, että onkohan toinen nuori nainen, -
sanotaan nyt vaikka, kuningatar, mennyt tästä ohi?
Ei kukaan muu ole niin hullu, että lähtisi ulos tässä säässä.
Sinä ja tämä kaveri... Hou hou! Tyhjennysmyynti!
- Porkkanoita. - Mitä?
- Takanasi. - Ai. Anteeksi.
Tuuli vähän ulvoo näin heinäkuussa, eikö? Mistähän se tuli?
Pohjoisvuorelta.
Pohjoisvuori.
- Se tekee 40. - 40? Eihän kun 10.
Ei hyvä. Nämä ovat talvivarastosta, missä tarjonta ja kysyntä eivät kohtaa.
Haluatko jutella tarjonnasta ja kysynnästä? Myyn jäätä elääkseni.
Kova ala juuri nyt. Tarkoitan, että aika... huono onni.
Silti 40. Mutta kauan päällisiksi pääset saunaan, hou hou!
Hei, perhe!
Ei ole kuin kymppi. Auta vähän.
Kympillä saat nämä, et enempää.
Kerro mitä Pohjoisvuorella tapahtui?
Näyttikö se taikuudelta?
Näytti! Älä häiritse, kun käsittelen tätä roistoa.
Miksi kutsuit minua?
Okei. Okei, Minä...
Heippa!
Ei Sven, en saanut sinulle porkkanoita.
Mutta löysin meille ilmaisen yöpymispaikan.
Valitan väkivaltaa. Annan päälle lipeäkalaa, -
jotta tulee hyvä mieli. Vain kengät ja puku, niinkö?
Porot ovat ihmisiä parempia.
Sven, eikö niin?
Ihmiset lyövät, kiroavat ja pettävät,
ihmiset ovat pahoja, paitsi sinä.
Voi kiitos, kaveri.
Mutta ihmiset tuoksuvat paremmalle kuin porot.
Sven, eikö niin?
Taas oikein, paitsi sinä.
Siitäs sain. Eiköhän mennä nukkumaan.
Hyvää yötä.
Älä anna pakkasen purra.
- Kiva duetto. - Ai se olitkin vain sinä.
- Mitä sinä haluat? - Haluan, että viet minut Pohjoisvuorelle.
- En vie ihmisiä paikkoihin. - Kysyn uudestaan...
Vie minut Pohjoisvuorelle... pyydän.
Tiedän, miten tästä talvesta pääsee eroon.
Lähdemme aamunkoitteessa... Unohdit Svenin porkkanat.
Ups, sori, sori... En tarkoittanut...
Lähdemme nyt. Nyt heti.
- Pidä kiinni. Menemme vauhdilla. - Pidän vauhdista.
Hei, jalat alas. Tuore lakkaus... Ladossako sinut on kasvatettu?
Ei kun linnassa...
Mikähän sai kuningattaren niin jäistymään?
No, se oli minun syytäni.
Menin kihloihin ja hän raivostui, koska olin tavannut hänet samana päivänä.
Hän ei antanut siunaustaan...
Odota. Tapasitte siis samana päivänä?
Joo. Niin. Suutuimme molemmat.
Hän yritti lähteä ja tartuin häneen...
Odotas. Menit siis kihloihin, vaikka olitte tavanneet samana päivänä?
Niin niin, tarkkana nyt. Juttu on se, -
että hän piti sormikkaita aina. Luulin, että hänellä oli joku likaneuroosi.
Eivätkö vanhempanne varoittaneet muukalaisista?
Taisivat varoittaa... Mutta Hans ei ole muukalainen.
Ei vai? Mikä hänen sukunimensä on?
Etelä-Saarilta?
- Lempiruoka? - Voileivät. - Paras kaveri? - Varmaan John.
- Silmien väri? - Unelmallinen. - Kengän numero? - Ei merkitystä.
Oletteko syöneet yhdessä? Jos vihaat hänen pöytätapojaan?
Jos vihaat, kun hän kaivaa nenää?
- Kaivaa nenää? - Ja syö sitä.
Anteeksi vain, mutta hän on prinssi.
Kaikki miehet tekevät sitä.
Ei sillä ole väliä, se on tosi rakkautta.
- Ei se siltä kuulosta. - Oletko joku rakkauden asiantuntija?
- En. Mutta ystäväni on. - Sinun ystäväsi on rakkauden asiantuntija?
- Ei mene läpi. - Lopeta puhuminen!
Ei, ei. Haluaisin tavata nämä...
Tarkoitan sitä.
Sven, vauhtia!
- Mitä ne ovat? - Susia.
- Mitä me teemme? - Hoidan tämän. Älä putoa tai tule syödyksi.
- Haluan auttaa. - Ei.
- Miksei? - En luota arvostelukykyysi.
- Anteeksi? - Kuka menisi kihloihin ensimmäisen päivänä?
Se on tosi rakkautta!
- Christopher! - Se on Kristoff!
Kumarru!
- Sytytit minut melkein tuleen. - Mutten sytyttänyt!
- Valmiina hyppyyn, Sven! - Sinä et käske sitä!
Vaan minä! Hyppää, Sven!
Sain sen juuri maksettua...
Ei, ei...
Tartu! Vedä, Sven! Vedä!
Korvaan rekesi ja tavarasi.
Ymmärrän, jos et halua enää auttaa minua.
En tietenkään halua auttaa.
Tämän vuoksi en auta ketään enää ikinä.
- Hän kuolee yksinään. - Kestän sen.
Et saa uutta rekeä, jos hän on kuollut.
Ajoittain en todellakaan pidä sinusta.
Odota, olemme tulossa!
Oletteko?! Tai siis... Voitte roikkua mukana.
- Arendelle. - Se on täysin jäässä.
Kaikki menee hyvin. Elsa sulattaa sen.
- Niinkö? - Kyllä.
Lähdetään. Tätäkö tietä Pohjoisvuorelle?
Enemmänkin tuohon suuntaan...
En tiennyt, että talvi voi olla näin kaunis.
Se o tosi kaunis, eiks ookin?
Mut se on niin valkoinen. Miten olisi vähä värii?
Funtsin vähä punaista, vihreää...
Miten olisi keltainen? Ei keltaista.
Keltainen ja lumi, hyi... ei sovi.
Oonks oikees?
- Tere! - Olet karmea.
- En halua sitä! - Älkää pudottako mua!
- Vähän huono alku tällä jutulla. - Sinä olet sen keho.
Mitäs täällä tapahtuu? Miksi te roikutte kuin lepakot?
Odota vähän.
- Kas! Kiitos! - Ole hyvä.
- Nyt olen täydellinen. - Melkein.
Tuntui kuin koko elämä olisi ollut ylösalaisin.
- Liian kova! Anteeksi! Oletko kunnossa? - Huippaa!
Pilailetsä? Tää on ihana!
Oon aina halunnu nenän! Vähä kun yksisarvisen vauva.
Mitä? Hei!
Oho, viel parempi!
Aloitetaan alusta.
Hei. Olen Olaf ja pidän lämpimistä haleista.
Olaf?
Aivan niin, Olaf.
Ja sä olet?
- Olen Anna. - Kukas tää vänkästi pukeutuva aasi on?
- Hän on Sven. - Ja poron nimi on?
- Sven. - Heillähän on... No, helpompaa minulle.
Yritti jo pussata nenääni... Minäkin pidän sinusta!
- Olaf, tekikö Elsa sinut? - Joo. Kui?
- Tiedätkö, missä hän on? - Joo. Kui?
- Osaisitko näyttää tien? - Joo. Kui?
- Miten tämä toimii? - Lopeta, Sven. Yritän keskittyy!
- Joo, Kui? - Kerron miksi.
- Tarvitsemme Elsan tuomaan kesän takaisin. - Kesän?
Oi, en tiiä miks, mut oon aina ajatellu kesää, -
aurinkoo ja kaikkee kuumaa...
Todellako? Et ilmeisesti ole ollut kuumuuden kanssa tekemisissä.
En oo! Joskus suljen silmäni -
ja funtsin millaista olisi kun kesä tulee.
Mehiläiset surisee, lapset puhaltaa voikukkia
ja mä teen mitä lumi nyt kesällä tekee...
Juoma kädessäni, lumi vasten kuumaa hiekkarantaa, -
varmaan tulee komee rusketus, on kesää...
Vihdoin kesätuuli -
vie talvimyrskyt -
Ja saan tietää, mitä jäälle käy, kun se lämpenee...
En jaksa odottaa, mitä kaverit musta pitävät.
Kuinka viileetä onkaan, kun on kesä!
Kuuma ja kylmä ovat ääripäitä, -
yhdistä ne ja kaikki selvii...
Talvella halaillaan sisällä.
Mut kun tulee kesä, olen -
Onnellinen Lumiukko!
Vaikeina päivinä ajattelen unelmiani, -
rentoutua ja päästellä höyryjä.
Taivas olis sininen, -
tekin mukana...
Kun teen mitä nyt jäätyneet kesällä tekee!
- Kerron hänelle. - Uskallapas!
Kesällääää!
Sit mennään! Elsa on täällä päin.
Haetaa kesä takas!
Tullaan!
Jonkun on kerrottava hänelle.
Ei noin. Sinulla on kuori alaspäin. Se pitää olla ylöspäin.
Alaspäin on kuivempaa.
Huopia. Tarvitseeko joku huopia?
Arendelle on kiitollisuuden velassa teille, Teidän korkeutenne.
Linna on avoinna. Tarjolla on keittoa ja kuumaa glögiä.
- Jakakaa näitä. - Prinssi Hans, pitäisikö meidän -
vain istua ja jäätyä, kun te jaatte kaikki kaupattavat tavarat?
- Prinsessa Anna antoi ohjeet... - Siitä pääsemmekin asiaan.
Onko käynyt mielessä, että hän voi olla salaliitossa velhon kanssa?
- Tuhotakseen meidät kaikki! - Älä epäile häntä. Hän jätti minut johtoon.
En epäile suojella Arendellea maanpetokselta.
Maanpetokselta?!
Rauhallisesti, poika.
Prinsessa Annan hevonen. Mitä tapahtui? Missä hän on?
Prinsessa Anna on vaikeuksissa.
Tarvitsen vapaaehtoisia etsimään häntä.
Ilmoitan kaksi miestä, herrani!
Olkaa valmiita kaikkeen ja jos kohtaatte kuningattaren, -
teette lopun tästä talvesta. Ymmärrättekö?
Mikä on suunnitelmasi sään muuttamiseksi?
- Puhun siskolleni. - Siinä kaikki? Liiketoimeni on -
- riippuvainen teidän juttutuokiostanne? - Jep.
Et siis pelkää häntä?
- Miksi pelkäisin? - Nii.
Elsa on varmaan kiltein, hellin, -
lämpimin ihminen ikinä...
Kappas...
Minut on jääpuikotettu.
Mitä nyt?
Liian jyrkkä. Minulla on vain yksi köysi, etkä sinä osaa kiivetä.
Kuka niin sanoo?
- Mitä sinä teet? - Menen tapaamaan sisartani.
Tapat itsesi. En laittaisi jalkaani siihen...
- Häiritset minua. - Enkä siihen...
- Mistä tiedät, että hän haluaa nähdä sinut? - En kuuntele sinua nyt, -
minun pitää keskittyä.
Useimmat kadonneet haluavat olla yksin.
Kukaan ei halua olla yksin. Paitsi ehkä sinä...
En ole yksin. Minulla on ystäviä, muistathan?
- Ne rakkauden asiantuntijat? - Juuri ne!
Sano, että olen kohta perillä.
Tuntuuko ilma ohuemmalta täällä ylhäällä?
- Odota vähän. - Hei, Sven!
En tiiä ratkaiseeko tää ongelmaa, mut löysin -
- portaat, jotka vie sinne minne halusitte. - Onneksi! Ota kiinni!
Kiitti! Ihan kuin sellainen luottamustesti.
- Siinä on jäätä... Saatan kohta itketä. - Anna mennä. En tuomitse.
No niin, rauhallisesti. Tules tänne.
Pysy täällä, kaveri.
Virheetöntä...
Koputa... Pikku koputus...
Miksei hän koputa?
Osaakohan hän koputtaa?
Se avautui. Välillä näinkin...
- Sinun pitäisi odottaa täällä. - Mitä?
Viimeksi, kun esittelin hänelle pojan, hän jäädytti kaiken.
Mutta tämä on jäästä tehty palatsi... Jää on elämäni!
- Heippa, Sven. - Koskee sinuakin, Olaf.
- Mä? - Antakaa minulle vähän aikaa.
Okra.
Yy... kaa... koo... nee...
Elsa? Anna täällä.
Anna?
Vau... Elsa, näytät erilaiselta...
Hyvällä erilaiselta... Tämä paikka...
- Hämmästyttävä! - Kiitos.
En tiennyt mihin kykenen.
Olen pahoillani tapahtuneesta. Jos olisin tiennyt...
Kaikki hyvin. Ei tarvitse pyytää anteeksi.
- Mutta sinun pitäisi lähteä, ole kiltti. - Mutta tulin vasta.
Sinä kuulut Arendelleen.
- Niin sinäkin. - Ei, Anna. Kuulun tänne.
Yksin. Täällä voin olla oma itseni, satuttamatta ketään.
- Siitä puheen ollen... - 58... 59... 60!
Mikä tuo on?
Heippa, olen Olaf ja pidän lämpimistä haleista.
Olaf?
Teit mut. Muistakko?
- Olet elävä? - Luulisin...
Sellainen, minkä teimme lapsina.
- Niin. - Olimme niin läheisiä.
Voisimme olla vieläkin...
Hidasta...
Anna!
Emme voi.
- Hyvästi, Anna. - Elsa, odota...
- Yritän suojella sinua. - Ei tarvitse, en pelkää.
Älä taas käännä selkääsi. Älä sulje ovea!
Ei tarvitse olla etäinen enää...
Koska ensimmäistä kertaa koskaan, -
vihdoin ymmärrän.
Ensimmäistä kertaa koskaan, selviämme käsikkäin.
Voimme lähteä yhdessä.
Ei tarvitse elää pelossa.
Koska ensimmäistä kertaa koskaan, -
olen tässä kanssasi.
Anna, ole kiltti ja mene kotiin.
Elämäsi odottaa.
Nauti auringosta. Avaa portit.
- Niin, mutta... - Tiedän, tarkoitat hyvää, -
anna minun olla...
Olen yksinäinen, mutta vapaa.
Pysy pois ja olet turvassa minulta.
- Mutta emme ole. - Miten niin ette ole?
- Et taida tietää... - Mitä en tiedä?
Arendelle on syvässä, syvässä, syvässä... lumessa.
- Mitä? - Teit ikuisen talven... kaikkialle.
- Kaikkialle? - Ei se mitään, sulatat vaan kaiken.
- En voi. En tiedä miten. - Totta kai voit.
Tiedän, että pystyt!
Koska ensimmäistä kertaa koskaan, -
Olen hölmö, en voi olla vapaa.
- Ei tarvitse pelätä. - En voi paeta myrskyä sisälläni...
- Selviämme yhdessä. - En hallitse kirousta.
Perumme luomasi myrskyn...
Pahennat vain asioita!
- Ei hätää. - Niin paljon pelättävää...
- Tuomme auringon takaisin. - Et ole turvassa täällä!
Voimme kohdata sen yhdessä...
En voi!
Anna! Oletko kunnossa?
- Olen... Olen kunnossa. - Kuka tämä on?
Ei sillä väliä. Teidän täytyy lähteä.
Ei. Voimme selvittää tämän yhdessä.
Miten? Mitä voimia sinulla on talven pysäyttämiseksi?
- Minun pysäyttämiseksi? - Anna, meidän pitäisi lähteä.
- En lähde ilman Elsaa. - Kyllä lähdet.
Laske meidät alas! Mene pois!
Pää edellä! Varokaa peräpäätä!
- Ei ole kilttiä heitellä ihmisiä! - Rauhoitu hätähousu.
- Rauhoitu! - Selvä, rauhoitun...
- Anna sen olla... - Olen rauhallinen...
Älä viitsi!
- Nyt se suuttui! - Hämään sitä! Menkää te...
Ette te!
Nyt tää vähä vaikeutu...
Mitä sinä teet?
Sainpas sen!
- 30 metrin pudotus. - 60 metrin...
- Mihin tuo on? - Teen lumiankkurin.
Mitä jos putoamme?
Alhaalla on 6 metriä puuterilunta. Kuin tyynylle laskeutuisi...
Toivottavasti.
No niin, Anna. Kolmannella...
- Yksi... - Sano milloin...
- Kaksi... - Olen valmis. Synnyit valmiina!
Rauhoitu.
Kolme!
Mitä... Ai näin...
Jumpra, et on huano kunto!
Näin! Hei, Anna! Sven!
Mihin menitte? Vaahtokarkkiukko eksytetty!
Just susta puhuttiin! Hyvää puhuttiin, hyvää puhuttiin!
Ei!
Ei taida kauheesti haitata?
Olaf!
- Roikkukaa kaverit! - Nopeammin!
Mitä nyt?
Kristoff!
Älkää tulko takaisin!
Emme varmasti.
Olit oikeassa. Kuin tyynylle putoaisi.
Olaf!
En tunne jalkojani!
- Ne ovat minun jalkani! - Viittikkö ottaa kiinni perästäni?
Paljon parempi. Hei, Sven! Se löysi meidät!
- Söpö pikku poro. - Älä puhu sille noin.
Autan sinua.
- Oletko kunnossa? - Kiitos.
Miten pääsi voi?
Ihan hyvin. Paksu kallo.
Mul ei oo kalloo... tai luita.
- Joten, mitä nyt? - Mitä nyt?
Mitä nyt?! Mitä minä teen?
Hän heitti minut ulos. En voi mennä takaisin Arendelleen, kun sää ei muuttunut.
- Sinun jääkauppasi... - Älä siitä huoli.
- Mutta hiuksesi?! - Mitä?
Putosin juuri kalliolta. Näkisit oman tukkasi.
- Hiuksesi muuttuu valkoiseksi. - Valkoiseksi? Mitä?
Johtuu hänen iskustaan, eikö niin?
- Näyttääkö pahalta? - Ei.
- Epäröit! - Enhän. Anna, tarvitset apua. Lähdetään.
- Mihin mennää? - Tapaamaan ystäviäni.
- Rakkauden asiantuntijoita? - Rakkauden asiantuntijoita?!
- Ei hätää, he hoitavat tämän. - Mistä tiedät?
He ovat tehneet sen ennenkin.
Pitäisin itseäni jonkin sortin asiantuntijana...
Kokoa itsesi. Hallitse sitä.
Älä tunne.
Älä tunne!
Kato, Sven. Taivas on hereillä.
- Onko sinulla kylmä? - Vähän.
Odotas. Tulehan tänne.
Niistä ystävistäni...
Kavereista... Ennemminkin perheestä...
Lapsena minulla oli vain Sven, kunnes he ottivat meidät perheeseen.
- Niinkö? - Kyllä.
En halua pelästyttää, mutta voivat olla sopimattomia...
Ja kovaäänisiä... todella kovaäänisiä...
Välillä vähän itsepäisiä. Ja vähän määräileviä. Ja painavia.
- Mutta he ovat ihan kunnollisia... - Kristoff, he kuulostavat ihanalta.
Hyvä on...
Tässä on perheeni.
- Hei, porukka! - He ovat kiviä...
Jäbä on tärähtänyt...
En ollut tunnistaa, oletko lihonut?
Hämään häntä, kun juokset karkuun.
Hei, Svenin perhe! Mukava tavata.
Rakkauden tähden Anna, juokse.
Ymmärtääkseni olette rakkauden asiantuntijoita.
Mikset sinä juokse?!
- Minä... Tuota... Taidan lähteä... - Anna ei, odota!
Kristoff!
Kristoff on kotona!
Pitkästä aikaa!
Kristoff on kotona! Hä? Kristoff?
Annas, kun katson sinua!
- Vaatteet pesuun! - Ei, vaatteet pysyy päällä.
- Hienoa nähdä, missä Ukkopeikko on? - Päiväunilla.
- Musta kasvaa sieni! - Sain tulikristallin!
- Munuaiskivi ulkona! - Kristoff, ota syliin.
Sinähän kasvat... hienoa!
Peikkoja? He ovat peikkoja!
Hän toi tytön!
- Mitä nyt? - Yleensä menen mukana...
Katsotaas. Kirkkaat silmät. Nenä toimii. Hyvät hampaat.
Kelpaa hyvin meidän Kristoffille!
Ymmärsitte väärin. Emme tulleet sen takia.
- Niin, emme... minä en... - Mistä on kyse, muruseni?
Miksi vastustelet tosimiestä?
- Kömpelö kävelytapa? - Mitä?
- Vai äksy puhetyyli? - Ei.
- Vai kulmikkaat päärynäjalat? - Hei!
Pesusta huolimatta hajua aina jää.
Mut ei oo toista yhtä kultaista ja hellää.
- Sepä kiva. - On se vähän ressukka, -
eli puutteita löytyy.
Outoja ajattelee... Poron kanssa juttelee...
- Ihan luonnotonta. - Ei ole kyse minusta!
On se vähän ressukka. Olemme varmoja, että -
hyvä siitä tulee, kun vähän rakastaa.
Voidaanko lopettaa tämä?! Meillä on oikea ongelma!
Kerrohan kultaseni. Johtuuko se hänen juoksutyylistään?
Vai erakkoluonteestaan?
- Hän suostuu pissimään vain metsään. - Ei olisi tarvinnut kertoa...
Epäröitkö ihastusta, koska hän on blondi?
Vai koska hän salaa olevansa aito juttu?
On se vähän ressukka, muutamalla kirpulla.
- Ei ole! - Yksinäisyys vain vahvistaa, -
että hän haleja haluaa.
On se vähän ressukka, mutta tiedämme mitä tehdä!
Korjaamme tilanteen saattamalla teidät yhteen!
Lopettakaa! Riittää! Hän on kihloissa toisen kanssa!
Tyttökin on vähän ressukka, -
ihan helppo juttu.
"Kihlat" on helppo hoitaa.
Ei muuten näy sormustakaan.
Toinenkin on vähän ressukka, -
Tyttö on kahden vaiheilla.
Sulhanen pois tieltä ja se on siinä!
Et ehkä pysty muuttamaan häntä, -
koska ihmisethän eivät muutu.
Rakkaus on vain voimakas ja kummallinen.
Ihminen valitsee huonosti, jos ovat -
vihaisia, peloissaan tai väsyneitä.
Mutta heitäpäs vähän rakkautta sekaan...
Heitäpäs vähän rakkautta sekaan...
Ja saat parhaat puolensa esiin!
Tosi rakkaus tuo parhaat puolet esiin!
Kaikkihan ovat vähän ressukoita.
Siitä tässä on kyse!
Isät, siskot, veljet, tarvitsemme toisiamme -
potkimaan elämässä eteenpäin!
Kaikkihan ovat vähän ressukoita.
Kun kaikki muu menee pieleen, -
niin ainut mikä saa heidät yhteen on, -
Tosi, Tosi, Tosi, Tosi, Rakkaus
Rakkaus, Rakkaus, Rakkaus, Tosi Rakkaus
Otatko sinä, Anna, Kristoffin aviomieheksesi...
- Siis mitä?! - Te menette naimisiin...
Hän on jääkylmä.
Täällä on outoa taikaa!
- Ukkopeikko! - Tuo hänet minulle.
Anna, henkesi on vaarassa.
Sydämessäsi on sisaresi sinne laittamaa jäätä.
Jos sitä ei poisteta, jäädyt ikiajoiksi.
- Mitä? Ei. - Pystythän poistamaan sen?
En, Kristoff, olen pahoillani. Pää oli silloin vielä helppo.
Vain aito rakkauden osoitus voi sulattaa jäätyneen sydämen.
Aito rakkauden osoitus?
Ehkä tosi rakkauden suudelma?
Anna, sinut on saatava Hansin luo.
- Hans. - Vedä meidät ylös, Sven.
- Olaf! Tule! - Täältä tullaan!
Mennää pussaa Hansia! Kuka se on?!
Tulimme etsimään prinsessa Annaa.
Olkaa varuillanne.
Kuningatarta ei saa vahingoittaa.
- Ymmärrättekö? - Kyllä, sir.
Kuningatar!
Tuolla ylhäällä! Tule!
Ei, olkaa kilttejä!
Pysykää pois!
Ammu!
Nappaa hänet!
Kuningatar Elsa! Älä ole se hirviö, joksi he sinua pelkäävät!
Ei... Mitä olenkaan tehnyt?
- Miksi toit minut tänne? - En voinut antaa heidän tappaa sinua.
Olen vaaraksi kaupungille. Hae Anna.
Anna ei ole palannut...
Jos vain lopettaisit talven, toisit kesän takaisin... pyydän.
Etkö ymmärrä... en pysty.
Sinun täytyy sanoa heille, että päästävät minut menemään.
Teen voitavani.
Yritä jaksaa. Kovempaa, kaveri!
Nähää kundit linnalla!
- Pysy pois näkyviltä, Olaf! - Pysytää!
Se on prinsessa Anna!
Pärjäätkö sinä?
Älä minusta huolehdi.
Anna! Olimme niin huolissamme.
Viekää hänet lämpimään ja etsikää prinssi Hans, nopeasti.
Teemme sen. Kiitos.
Varmistakaa, että hän on turvassa!
- Menen takaisin etsimään prinsessa Annaa. - Ette voi ottaa uutta riskiä.
- Jos hänelle tapahtuu jotain... - Jos prinsessalle tapahtuu jotain, -
olette Arendellen viimeinen toivo.
Hän on täällä. Prinssi Hans!
Anna. Olet jääkylmä.
- Hans, sinun pitää suudella minua, heti. - Mitä?
- Jätämme teidät kahden. - Mitä siellä tapahtui?
- Elsa iski minua voimillaan. - Sanoit, ettei hän satuttaisi sinua.
- Olin väärässä. - Anna?
Hän jäädytti sydämeni ja vain aito rakkauden osoitus voi pelastaa minut.
Tosi rakkauden suudelma.
Voi, Anna...
Olisipa joku, joka rakastaa sinua.
Mitä?
Sinä sanoit rakastavasi.
Olen 13. jonossa omassa valtakunnassani, joten minulla ei ole toivoa.
Tiesin, että minun täytyy mennä naimisiin saadakseni kruunun...
Mitä sinä puhut?
Kruununperijänä Elsa olisi sopinut, mutta kukaan ei päässyt häneen kiinni.
Mutta sinä... Olit niin epätoivoinen rakkaudelle.
Olit valmis naimisiin tuosta vaan...
Olin suunnitellut Elsalle onnettomuuden häidemme jälkeen.
- Hans. Ei, lopeta! - Hän tuhosikin itse itsensä -
ja sinä tarpeeksi tyhmä lähtemään hänen peräänsä.
Enää tarvitsee tappaa Elsa ja tuoda kesä takaisin.
Sinusta ei ole vastusta Elsalle.
Ei, sinusta ei ole vastusta Elsalle.
Minä sen sijaan olen sankari, joka pelastaa Arendellen tuholta.
Et selviä tästä.
Olen jo selvinnyt.
Pyydän, auttakaa...
Olkaa kilttejä...
Kylmenee koko ajan. Ellemme tee jotain, jäädymme kuoliaaksi.
- Prinssi Hans. - Prinsessa Anna on...
- Kuollut. - Mitä? Mitä hänelle tapahtui?
Kuningatar Elsa tappoi hänet.
- Oma siskonsa. - Ehdimme sentään antaa vihkivalat...
Ennen kuin hän kuoli käsivarsilleni.
Ei ole enää epäilystäkään, -
kuningatar on hirviö ja olemme suuressa vaarassa.
Prinssi Hans, Arendelle luottaa teihin.
Raskain sydämin, -
syytän Arendellen kuningatar Elsaa maanpetoksesta.
Ja tuomitsen hänet kuolemaan.
Nopeasti!
Hän on vaarallinen. Liikkukaa nopeasti ja varovaisesti.
Ovi ei avaudu!
Mitä nyt, kaveri? Hei, varos vähän!
Mikä sinua vaivaa?
En ymmärrä, kun puhut noin.
Lopeta, laske minut alas!
Ei, Sven! Emme mene takaisin!
Hän on tosi rakkautensa luona.
Mitä...
Anna!
Apua...
Anna! Voi ei.
Olaf? Olaf. Tule pois sieltä!
Tämä on siis kuumaa... Rakastan sitä.
Auts! Ei saa koskea!
Missä Hans on? Mitä suudelmalle tapahtui?
Olin väärässä hänestä. Se ei ollut tosi rakkautta.
- Ja juostiin tänne saakka? - Olaf, et voi jäädä. Sinä sulat.
En lähde ennen kuin olemme löytäneet rakkauden osoituksen sinulle.
Onks ideoita?
- En edes tiedä, mitä rakkaus on... - Ei haittaa, mä tiedän. Se on...
Sitä kun laittaa toisen tarpeet etusijalle, vähä niinku -
Kristoff toi sut tänne ja Hans jätti sut iäksi.
Kristoff rakastaa minua?
Vau, sä et siis oikeesti tiedä rakkaudesta mitää?
- Olaf, sinä sulat. - Jotkut ihmiset on sulamisen arvosii.
Muttei ehkä just nyt!
Älä huoli, mä hoidan!
Me selviämme...
Hetkonen. Näen jotain.
Kristoff ja Sven! He ovat tulossa takaisin!
- Ovatko? - Tuleepa vauhdilla. Ehkä olinkin väärässä.
Ehkä hän ei rakastakaan sua tarpeeks jättääkseen?
- Auta minut ylös, Olaf! - Ei, ei. Pysy takan lähellä ja lämmittele.
- Minun täytyy päästä Kristoffin luo. - Kui?
No nyt mä hokasin!
Rakkautesi osoitus on siellä!
Ratsastaa vuonoilla kuin urhoollinen, haiseva porokuningas!
Varo!
Takaisin!
Olemme ansassa.
Liu'u, Anna.
Selvisimme!
Vauhtia, vauhtia!
Kovempaa, kaveri!
Kristoff!
Sven!
Hyvä poika.
Kristoff.
Anna!
Elsa! Et voi paeta tätä!
- Pidä huoli siskostani. - Siskostasi?
Hän palasi vuorelta heikkona ja kylmissään. Sanoi sinun jäädyttäneen sydämensä.
Yritin pelasta hänet, mutta oli liian myöhäistä.
Hänen ihonsa oli jäässä. Hiukset muuttuivat valkoisiksi.
Siskosi on kuollut... Sinun vuoksesi!
Ei...
Kristoff?
Anna!
Elsa?
Ei!
Anna!
Voi, Anna... ei... pyydän, ei...
Anna.
Anna?
Voi, Elsa.
Uhrasitko itsesi vuokseni?
Rakastan sinua.
Tosi rakkauden osoitus sulattaa jäätyneen sydämen.
Rakkaus sulattaa...
Rakkaus... tietenkin.
- Elsa? - Rakkaus.
Tiesin, että pystyt siihen.
Kädet alas. Tää on elämäni paras ja mahdollisesti viimonen päivä.
Oi, Olaf. Älähän nyt, pikkumies.
Hei, mullon oma lumisade!
Anna? Hänhän jäädytti sydämesi...
Ainut jäätynyt sydän täällä on sinun.
Palautan tämän ketkun kotimaahansa.
Nähtäväksi jää, mitä 12 veljeään ovat hänestä mieltä.
- Arendelle kiittää teitä, ylhäisyytenne. - Tämä ei ole hyväksyttävää.
Olen syytön, uhri. Saan traumoja. Voi niskaani!
Saisinko tavata lääkärin? En?
- Vaadin saada tavata kuningattaren! - Minulla on viesti häneltä.
Arendelle ei tästä lähtien eikä koskaan enää tee kauppoja -
Vesselien kanssa.
Weselton. Se on Weselton!
- Tule, tule... - Tullaan...
- Tolppa! - Ups, anteeksi.
No niin, olemme perillä.
Olin reen velkaa.
- Oletko tosissasi? - Olen. Viimeisintä mallia.
En voi ottaa sitä vastaan...
Pakko. Ei vaihto- eikä palautusoikeutta. Kuningattaren määräys.
Hän nimitti sinut Arendellen viralliseksi jääntuottajaksi.
- Hä? Eihän sellaista ole. - Onpas.
Siinä on mukitelinekin. Pidätkö siitä?
Pidänkö? Rakastan sitä!
Voisin suudella sinua!
Voisin. Siis haluaisin. Minä...
Voisinko? Memä... Siis, voisimmeko? Siis, mitä?
Kyllä voimme.
Kesä!
Tere!
Oletteko valmiina?
- Pidän avoimista porteista. - Emme sulje niitä enää koskaan.
Elsa, ne ovat kauniit, mutta tiedät, etten luis...
Ala tulla, pystyt siihen!
Suomennos: Mannu mannumovie@gmail.com