Ajută-mă!
AL CINCILEA VAL
E cineva acolo?
Sunt rănit.
E cineva acolo?
Te rog!
Sângerez.
Ajută-mă!
- Lasă arma jos! - Tu primul!
Las-o jos!
Bine.
E rândul tău.
Să-ți văd cealaltă mână.
Mi-e teamă că o să mi se verse mațele dacă îmi mișc mâna asta.
Trebuie să-ți văd cealaltă mână.
- Ce ai în mână? - Nimic.
Lasă arma jos.
Ce ai în mână?
Mi-e dor de Cassie de altădată.
Bună!
O liceană perfect normală.
- Bună! - Ce mai faci?
- Mulțumesc! - Noroc!
Oare ce-ar crede acea Cassie despre mine acum?
Cassie, ucigașa.
- Era vorba că vine și el. - Cine?
De ce cei atrăgători sunt atât de inconsecvenți?
Ce-aș putea să-i spun? Nu-l cunosc, iar el nici nu știe că exist.
Tu ești fată, el e băiat.
- Doamne! - Vă contopiți.
- Bine, Liz... - Ce e?
Ne vedem luni.
Trebuie să mă duc acasă.
- Bine... - Te iubesc!
- Pa!
- Să-mi dai mesaj când ajungi. - Bine.
Bună!
Frumoasă carcasă de telefon!
Ce are?
Nu-ți place rozul?
- Nu, nu, îmi place. - Glumesc.
Accidental, l-am luat pe al surorii mele, când am lăsat-o să doarmă la cineva acasă,
și ea l-a luat pe al meu din greșeală.
Al meu e mai tare.
E cu Spiderman.
Buline.
Ea e.
Bună.
Da, îl am. Nu, nu...
"Frumoasă carcasă de telefon"?!
Tare, ce să zic.
Fredonează-mi un cântec.
Un cântec?
Bine. Închide-ți ochii.
Atunci nu știam,
dar aia a fost ultima zi normală din viața mea.
Când ești la liceu, aproape totul se simte ca sfârșitul lumii.
- Îți vine să crezi ce s-a întâmplat? - Da.
O oră de culcare devreme, un extemporal,
antrenamentele la fotbal.
Sullivan!
Ce facem aici? De ce nu-i spui unde o dai și gata?
Hei! Ia uite. Ce ciudat.
- Privește. - Nu văd nimic.
Doamne! Afară, Schuller!
- Gata, ai terminat. Ieși de pe teren. - Dar uitați-vă, e foarte ciudat.
Afară! La revedere.
Adios!
S-a dovedit că ce considerăm noi sfârșitul lumii
nu era.
Ce e, a murit cineva faimos?
Pare să fie metalic și de o mărime considerabilă.
Peste tot în lume, rețelele sociale au fost împânzite cu panică și speculații,
iar aceste imagini s-au răspândit ca focul.
Președintele a autorizat NASA să încerce să comunice cu obiectul,
care se învârte în jurul planetei noastre,
aflându-se în prezent deasupra Americii și deplasându-se către vest, spre Ohio.
- Doamne, e chiar deasupra noastră! - Vreau să văd.
- Hei! - Sam, așteaptă!
Sam! Așteaptă!
- Uită-te acolo. - Ce e asta?!
Nimeni nu știe.
Nu am primit nici un mesaj de la
oaspeții galactici nepoftiți în primele zece zile.
Dar destul de curând aveau un nume.
I-am numit Ceilalți.
Și familia Wilson pleacă?
Au zis că nu se simt în siguranță atât de aproape de oraș.
Bine...
Ăștia sunteți toți?
GHICI CINE STĂ ÎN SPATELE MEU...
Bine.
Toată lumea să se uite la ecuația de pe tablă.
O SĂ-I SPUN CĂ EȘTI DISPONIBILĂ PENTRU SEX DE SFÂRȘITUL LUMII
Cine îmi poate spune care e derivata lui X?
Nimeni?
SĂ NU ÎNDRĂZNEȘTI...
Chiar nimeni?
Ce?!
Sunt sigură că e doar o pană de curent.
Ce se întâmplă?
Veniți aici.
Ce se întâmplă?
Oameni buni, ce se întâmplă?
Ceilalți ne-au lovit cu un puls electromagnetic
care a lăsat toată planeta fără curent.
Nu mai aveam motoare, electricitate
sau apă la robinet.
Nu mai aveam nimic din ce luam de sigur.
Asta a fost ultima oară când l-am văzut pe Ben Parish.
Cred că acum e mort,
ca restul lumii din acea sală.
Poftim, Sam. Dă-mi alta. Mulțumesc.
Ăsta a fost primul val.
La acel moment, am crezut că asta a fost tot.
Dar apoi, al doilea val a lovit.
- Hai, Sam. - E un cutremur!
- Cassie! - Ai grijă!
- Cassie! - Hai!
- Hai, hai! - Cassie!
E în regulă, e în regulă.
Ține capul jos, bine?
Ce se aude?
Sam, fugi!
- Du-te! - Cassie!
Haide!
Cassie!
Urcă, sunt bine!
- Ține-te bine! Urcă! - Cassie!
Vino aici.
Cassie!
În Ohio nu aveam decât lacul pentru care să ne facem griji.
Dar în apropierea oceanului...
Pot doar să-mi închipui.
Toate orașele costale,
toate insulele
au dispărut.
Sunt peste 300 de miliarde de păsări în lume.
Adică 75 de păsări la fiecare persoană.
Mama zicea că gripa aviară deja era
unul din cele mai mortale virusuri ale lumii.
În al treilea val, Ceilalți l-au modificat.
L-au făcut de neoprit.
Iar păsările l-au răspândit pe toată planeta.
Hei, Liz!
- Bună. - Mama ta mi-a zis că ești aici.
Cassie!
- Cassie! - Mamă.
Ce...
- Ea e în carantină. - E în regulă, n-am atins-o.
Nu e în regulă, nu poți fi aici.
Îmi pare rău...
Scumpo, vreau să te duci acasă și să ai grijă de Sammy, bine?
- Mamă, vreau să te ajut aici. - Știu.
- Vreau să ajut. - O poți scoate de aici, acum?
- Mamă! - E în regulă. Du-te.
Pe aici, domnișoară. Să mergem.
Unii oameni erau imuni la virus.
Și câțiva s-au îmbolnăvit, dar, cumva, și-au revenit.
Dar majoritatea oamenilor nu au supraviețuit.
Bună.
Nu poți purta ăia.
De ce nu termină odată?
Ce vor?
Mai degrabă, de ce au nevoie.
Au avut mare grijă până acum să nu-l deterioreze mai mult decât e nevoie.
Ce să deterioreze?
Pământul. Cred că de aia sunt aici, Cassie.
Au nevoie de Pământ.
- Dar nu de noi. - Nu, nu de noi.
- Ești gata de o plimbare pe jos, Sammy? - Da.
Bine.
- Tată, cât e până la tabăra de refugiați? - Doar câțiva kilometri.
Ar trebui să ajungem înainte să se lase seara.
- Tată, uite! Asta e? - Da, amice. Așa cred.
- Salutare! Bine ați venit. - Mulțumesc.
Eu sunt Hutchfield.
Să vă arăt împrejurimile.
Latrinele sunt la stânga,
ferma e într-acolo.
- Aveți apă proaspătă? - Da. Nu e rău, nu?
Câte persoane sunt aici?
Cu ce am primit acum,
305, cam așa.
Popota e aici. Când ați luat ultima oară o masă caldă?
- Tată! - Ăsta e un Colt 45.
Bine?
Butonul ăsta schimbă magazia.
Așa e încărcat.
Bine? Piedica pusă,
piedica scoasă.
Ascultă-mă.
O să-l ai la tine tot timpul, nu vei spune nimănui că-l ai
și-l vei folosi doar dacă e o chestiune de viață și de moarte. Ai înțeles?
Credeam că suntem în siguranță aici.
Scumpo, nimic nu mai e sigur.
Ce-a fost asta?
Sam, vino aici.
- Ce e asta? - Nu știu.
Haide!
Ce e aia?
- Îl vezi pe tata? - Tată!
- Cassie! - Hei, tată!
- Ce se întâmplă? - Nu vă pripiți!
Uite!
Credeam că mașinile nu merg.
Doamnelor și domnilor, eu sunt colonelul Vosch din armata SUA.
Eu și oamenii mei suntem de la baza forțelor aeriene Wright-Patterson.
Suntem aici să ajutăm.
- Era și timpul! - Hai să vă scoatem de aici, oameni buni!
SUA!
Ar trebui să fim gata de plecare când va veni momentul. Bine?
Stai cu sora ta, Sam.
Hai.
Adulții să se ducă la popotă pentru instructaj.
Copiii să se ducă la autobuze pentru a fi transportați.
Adulții să se ducă la popotă pentru instructaj.
Crezi că au electricitate, dacă mașinile merg?
- Nu știu. De ce, încă mai ai un telefon? - Da.
- Și ai un încărcător? - Sigur.
- Domnule, domnule? - Da.
Am ordine să urc doar copiii în autobuz.
Oi fi având tu ordine, dar sunt copiii mei. Noi o să rămânem împreună.
- Înțeleg asta, domnule. - E în regulă, soldat.
Lasă-mă pe mine.
- Da, domnule. - Mulțumesc.
Uite ce e, poți să-i ții aici cu tine, dacă vrei,
dar dacă ar fi copiii mei, i-aș urca în autobuzul ăla.
De ce?
Avem motive să credem că există o amenințare iminentă asupra taberei.
Încercăm să-i ducem pe toți la loc sigur cât de repede putem,
iar ăsta e singurul mijloc de transport funcțional pe care-l avem,
așa că urcăm lumea în autobuz în funcție de necesități.
Copiii întâi, apoi ne întoarcem după restul.
- Cât de sigur e la Wright-Patterson? - E cel mai sigur loc care există acum.
- Iar autobuzul se întoarce imediat? - Tată, nu.
Îi lasă acolo și se întoarce imediat.
Cum am spus, e alegerea ta.
Nu trebuie să facem ce spune el doar pentru că e în uniformă.
Vreau să vă urcați în ăsta. O să fiu chiar în spatele vostru.
- Nu putem să ne despărțim. - Și diseară o să luăm cina împreună.
Mergem în același loc.
- Tată, nu! - Cassie, e armata. Bine?
- E armata noastră, totul o să fie bine. - Nu mă lăsa singură.
Te iubesc.
Să ai grijă de fratele tău. Bine? Vino încoace.
Vreau să asculți de sora ta. Bine?
- Ea ia deciziile. Bine? - Tată...
Duceți-vă.
O să fiu acolo înainte să vă dați seama.
Hai în spate, Sam.
Bun.
Hei.
Vino încoace.
- Ursu'. L-am uitat pe Ursu'. - Ce?
- Cassie! - Ce e?
- Sam! - L-am uitat pe Ursu'!
- Sam, oprește-te! Ce e? - Nu pot. Nu pot să plec fără el.
- Te rog! - Bine, bine, mă duc să-l iau. Bine?
- Dar stai aici, bine? Vin imediat. - Promiți?
Da, vin imediat. Promit.
Pe aici! Către popotă! La popotă, vă rog!
Bine, bine, bine.
Dumnezeule! Sam!
Hei, hei!
Oprește!
Sam!
Cassie! Așteaptă! Oprește...
Sam, nu! Sam, așteaptă... Sam!
Cassie!
Hai!
- Cassie! - Sam!
Nu...
Cassie! Nu...
Fir-ar!
Atenție, vă rog!
Puțină liniște, vă rog.
Credem că al patrulea val a început.
Ceilalți au coborât din nava lor.
Sunt printre noi.
Din câte se pare, posedă abilitatea de a locui în gazde umane
și de a le controla acțiunile.
- Deci, arată ca oamenii? - Corect.
- Și unde sunt? - Ar putea fi oriunde.
Ceea ce știm e că au lunetiști în acestă pădure care iau în vizor supraviețuitori.
Am fost informați că unii din ei ar putea fi chiar aici, în această sală.
Zici că unii dintre noi sunt Ceilalți?
Vă rog, sunt multe lucruri pe care încă nu le știm.
Îi putem detecta în copii,
dar, din păcate, procedura de scanare la adulți e puțin mai complicată.
- Dar copiii noștri? - Da! Dar copiii noștri?
Știu, știu că vreți să vă întoarceți la familiile voastre.
Din păcate, va trebui să vă mutăm într-un centru de detenție sigur
ca să putem face niște scanări. Vă rog!
Trebuie să înțelegeți, nu putem face diferența între noi și Ceilalți
fără un proces de scanare complex.
Cu cât sunteți scanați mai repede,
cu atât mai repede vă puteți întoarce la familiile voastre.
Asta e o prostie! Eu nu sunt un Celălalt! Bine?
- Nu merg nicăieri! - Domnule, nimeni n-a spus că sunteți...
Calmați-vă!
Vă rog, calmați-vă!
Lăsați-mă să ies! La o parte!
- Stați, domnule! - Hei!
- Stați pe loc! - Domnule, lăsați arma jos!
- La o parte, acum! - Domnule, lăsați arma jos!
- Nu mă puteți ține aici! - Toată lumea să se calmeze!
Oprește-te!
Lăsați armele jos, acum!
- Vreau să-mi văd copiii! - Las-o jos!
Lasă-mă să ies!
La pământ!
Toată lumea să se oprească!
Tată?
Îmi pare rău.
Doamne!
Echipa de securitate să elibereze zona 3-M-4!
Stați în cercul roșu și așteptați să vă fie strigat numărul.
295!
2-9-5!
Aici!
Cum te numești?
Ben Parish.
În carantină mi se spunea Zombi.
Ai rude despre care nu se știe că ar fi moarte?
Nu.
Sora mea a murit în timpul cutremurelor,
mama și tata au fost răpuși de virus.
Pe tine nu te-a răpus, nu?
Nu chiar.
De aici porecla, nu?
Tu ai luptat și ai câștigat.
Da, ce noroc pe mine.
- E al surorii tale? - Da.
Ei bine, ce noroc pe tine. Ai ocazia să-i răzbuni moartea.
Chestia asta emite un semnal pe care-l putem urmări.
Voi, copiii, sunteți cel mai important lucru acum.
Avem nevoie de fiecare dintre voi ca să ne ajutați să-i învingem pe Ceilalți.
Nu ești în tabăra de vară, Zombi. Ești soldat acum.
Așa că nu vrem să te pierdem. Ridică-te.
Întoarce-te.
Inspiră adânc.
Ești bine?
Cum să luptăm cu Ceilalți dacă nu știm ce sunt?
De fapt, știm.
Vrei să vezi unul?
Nu-ți face griji, n-o să ne poată vedea.
Știu, e imposibil să vezi diferența.
Uită-te prin ăștia. Uită-te!
Asta e adevărata lui formă.
Ceilalți infestează oameni, ca un parazit.
Preiau controlul asupra minții lor, corpului lor.
Medicamente, radiații, chirurgie...
Nimic nu funcționează. Ca să-i ucizi, trebuie să ucizi gazda.
Ea e deja moartă.
Tu trebuie doar să distrugi vietatea din interiorul ei.
Vietatea care a făcut asta.
Apasă butonul.
Mai uită-te o dată!
Uită-te!
Dacă vrei să faci parte din detașamentul meu,
dovedește-mi că vei face orice e necesar ca să...
Bun venit în război.
Uite cum poți eradica o specie.
Mai întâi îi elimini pe cei ușor de eliminat,
pe cei slabi, expuși.
Îi ucizi pe cât de eficient cu putință.
Astea au fost primele trei valuri.
Dar chiar dacă faci deratizare în casă, mereu rămân câțiva gândaci.
Acum, noi suntem acei gândaci.
Iar Ceilalți ne extermină,
unul câte unul.
Și fiindcă Ceilalți arată ca noi,
nu putem avea încredere în nimeni.
130 kilometri până la Wright-Patterson.
Vin, Sammy. Îți promit.
Cum cureți lumea de oameni?
Ajută-mă!
Mai întâi, le iei oamenilor umanitatea.
BFA WRIGT-PATTERSON 75 KILOMETRI
La naiba!
Doamne!
Sam...
Îmi pare rău, Sam.
Când eram copil, vorbeam ca un copil.
Gândeam și raționam ca un copil.
Dar când am devenit bărbat,
am lăsat deoparte lucrurile copilărești.
Aceste cuvinte n-au însemnat niciodată mai mult pentru mine decât înseamnă acum,
uitându-mă la voi toți,
speranța noastră, viitorul nostru,
cea mai bună și mai luminoasă reprezentare a ceea ce suntem noi și pentru ce luptăm.
Contrainformațiile ne spun că Ceilalți se pregătesc pentru un atac final.
Nu știm ce formă va lua al cincilea val.
Dar dacă vor reuși, nu vor mai fi alte valuri,
alte conflicte...
Omenirea, așa cum o știm noi, va dispărea de pe fața Pământului.
Acum,
o să vă spun câteva lucruri pe care le știu.
Asta e lumea noastră,
căminul nostru.
Și nu o vor invada,
nu vor pune mâna pe ea.
Așa că, în timpul ce ne-a mai rămas,
veți învăța să gândiți, să vorbiți,
să vă mișcați și să luptați ca soldații ce sunteți.
Fie ca greutatea pierderilor noastre să vă motiveze,
fie ca greutatea datoriei noastre să vă dea curaj,
fie ca greutatea speranței noastre să vă conducă spre victorie!
Puteți face asta?
- Soldați, puteți face asta? - Da, să trăiți!
- Zombi! - Nu! E o capcană!
- Puteți face asta? - Da, să trăiți!
Bun.
Unde e arma mea? Unde e?
Știu că ești trează.
Cassie?
De unde naibii îmi știi numele?
Permisul tău de conducere.
Eu sunt Evan. Evan Walker.
Unde mă aflu?
Erai pe autostradă, rănită, așa că te-am adus aici, la mine acasă.
Unde e arma mea?
Când m-ai găsit pe autostradă, aveam arma la mine. Unde e?
Nu am văzut nici o armă.
Ce-ai făcut?
- Piciorul tău, Cassie! - Nu mă atinge, nu mă atinge!
Iisuse!
Doamne!
Pune piciorul aici.
- O să doară. - Fă-o odată.
Doamne, Dumnezeule!
Bine.
O, Doamne.
- De când sunt aici? - De o săptămână.
Cât e până la Wright-Patterson de aici?
Baza militară?
Cam 95 de kilometri. De ce?
Iisuse!
Hei! E în regulă.
Ești în siguranță aici.
Nu, nu mai suntem nicăieri în siguranță.
De ce voiai să știi cât e până la Wright-Patterson?
E vorba de fratele meu. Armata l-a dus acolo, așa că...
Trebuie să-l recapăt.
- Ce e? - Ar trebui să mănânci.
Trebuie să se întremezi.
De ce m-ai adus aici?
Ce vrei?
Familia mea...
Pe ei n-am putut să-i salvez.
Dar pe tine te-aș putea salva.
La cum au decurs lucrurile în ultima vreme, cred că mă face să mă simt mai
uman.
Și ai nevoie de ajutor la asta?
La a te simți uman?
Tu nu?
Poate.
- Trișezi. - Ba nu.
Să nu-i spui ce carte am. M-ai auzit, Oompa?
- Am început să mă simt norocos. - La mine e prima oară când joc.
Apropo, am auzit că tipul nou a fost exclus din ultima lui grupă.
- Pentru ce? - Probleme disciplinare.
E adevărat, șefu'?
- Așa se zice. - Care e numele lui?
Numele e Ringer.
Iar el
e o ea.
Paturile suprapuse sunt acolo.
- Tu ești Zombi? - Da.
Am fost liderul ultimei mele grupe.
Nu mă îndoiesc.
Tipul pe care îl înlocuiesc a ajuns la secția de nebuni. De ce?
Contează?
Eu am auzit că e acolo fiindcă grupa lui era atât de slabă, încât îi era frică
că o s-o mierlească din cauza ta când o să lovească al cincilea val.
E și grupa ta acum.
Hei!
Dacă vă mai holbați la fundul meu, vă rup beregatele.
Să fie clar. Nu primesc ordine de la tine.
- Nu o să mor cu voi, geniilor. - E bine de știut.
Dacă cineva din grupa asta mă atinge, îl ucid.
Ați înțeles?
- Altceva? - Îmi place să joc șah.
- Tu joci? - De fapt, nu.
Dar dacă vrei să jucăm poker pe dezbrăcate, atunci...
Băga-mi-aș!
Și fără remarci sexiste umilitoare.
E tare.
Liniște!
Ai avut arma mea în tot acest timp. De ce ai mințit?
Mi-era frică că o să mă împuști.
- Din câte știam, erai o Cealaltă. - Da, dar...
- El era unul... Acolo, afară? - Da.
Pădurile sunt pline de ei.
Folosesc dronele ca să vâneze supraviețuitori.
Părea atât de uman.
- Doamne... Trebuie să-l iau pe Sam. - Cassie.
Punctele de întâlnire, ca Wright-Patterson,
sunt ținte evidente.
Crezi că Sam e deja mort?
Îmi pare rău, Cassie.
Te înșeli, Evan. Bine? E în viață.
E în viață și mă duc să-l iau.
Cassie.
Vin cu tine.
Nu o să ajungi prea departe pe cont propriu.
Știi ceva? Du-te naibii, Evan. N-am nevoie de tine.
- N-am nevoie de nimeni. - Dacă te duci, o să te urmăresc.
Nu mă poți opri! Cum o să mă oprești?
- Nu știu. Poate o să te împușc. - Ca pe tipul cu crucifixul?
Mi-ai citit jurnalul?
- Nu credeam că o să supraviețuiești. - Nu mă atinge!
Îmi pare rău.
O să te duc acolo.
Nu-ți pot promite ce anume o să găsești, dar o să te duc acolo.
Dimineață plecăm.
Mai încearcă o dată.
Copiii ăia vor muri înainte să pună bocancul pe pământ.
Mai ales cu tine la conducere.
Nu știi nimic despre mine.
Nu-mi spune.
Erai bun la școală, aveai mulți prieteni, probabil ai jucat fotbal.
Poate ai fost chiar căpitanul echipei.
Viața era ușoară.
Și apoi, dintr-o dată, nu a mai fost.
Nu mai erau jocuri de câștigat,
nu mai avea cine să se înmoaie la zâmbetul tău drăguț.
Nu erai pregătit pentru sfârșitul lumii.
Și tu erai?
Știu să supraviețuiesc.
O duceam bine mersi de una singură.
Până m-au urcat cu forța în autobuzul lor stupid.
Ne-au salvat.
Nu am fost salvați, prostuțule, am fost recrutați.
Bine, bine! Încearcă iar.
Punem un pariu?
Dacă te dobor, ne înveți să tragem cu arma.
- Și dacă nu mă dobori? - Nu-ți mai cer asta.
S-a făcut.
- Drăguț medalion. Iubită sau soră? - Soră.
Ești prea sentimental.
Mă înveți trucul ăla pe care l-ai făcut, când mi-ai luat arma din mână?
Lasă orice potențială dezarmare în seama mea.
Nu! Nu, trebuie să fiu pregătită.
Casssie, e în regulă. Nu trebuie să fii dură tot timpul.
Nu face asta. Nu sunt dură, bine?
I-am promis lui Sam că îi voi fi alături indiferent de ce se întâmplă...
I-am promis asta.
Bine.
Dă-mi arma ta.
În picioare.
Țintește spre pieptul meu.
Gata? Apuci țeava pistolului cu mâna stângă,
iar cu dreapta îmi îndepărtezi mâna.
- Ai priceput? - Da.
Nu o să mă rănești. La fel, dar mai tare.
Bun.
La sfârșit, ia-mă de încheietură și trage-mă către tine.
- Așa? - Da.
Bravo.
Mulțumesc.
Mi-l dai...
Bun.
Nu fiți așa speriați de armele voastre.
Trebuie să considerați arma o parte din voi.
Nu arma trage, ci voi.
Încercați iar.
Ei bine, n-a fost rău.
Zombi, te cheamă domnul colonel.
Mă întorc imediat.
Atacuri simultane asupra ultimelor noastre arii metropolitane.
Înainte de o invazie. Asta e.
Al cincilea val.
A început?
Da.
Vino, vreau să-ți arăt ceva.
Astea folosesc aceeași tehnologie ca scanerul de la cabinetul medical.
L-am îmbunătățit, l-am făcut mobil.
Ideea e să permitem soldaților noștri de pe teren
să facă diferența pe loc dintre aliat și dușman.
Dacă te uiți la dușman prin asta, o să apară verde.
Putem să-i vedem înainte să-și dea seama că au fost văzuți. Ne recuperăm avantajul.
Nu ne-a mai rămas decât să le testăm în teren.
De aceea, mâine la ora 21:00,
trimit patru grupe în luptă dotate cu aceste căști.
Grupa ta va fi printre cele patru.
- Da, să trăiți! - Fă-mă mândru, fiule.
- Adu grupa înapoi în efectiv complet. - Da, să trăiți!
Evan?
- 'Neața. - 'Neața.
Pe cine avem aici?
Ea e Lizbeth, cea mai bună prietenă a mea.
Pare amuzantă.
Da. De fapt, era... Era foarte amuzantă.
Și tipul ăsta... El trebuie să fie Ben Parish.
Doamne...
Chiar îmi doresc să nu-mi fi citit jurnalul.
E o situație foarte jenantă.
- Aia e familia ta? - Da.
- Aici trebuie sa fie Sam. - Da.
Abia aștept să-l cunosc.
- Ar trebui să mâncăm și să purcedem. - Da.
Pe aici.
- De unde știi dacă n-ai busolă? - Tu ai o busolă?
Nu. Dar...
Pot să fac una dintr-un pix și un pahar cu apă.
- Nu te credeam cercetașă. - Dar ce mă credeai? Majoretă?
Tu ai spus-o, nu eu.
Nu mi-a plăcut niciodată să fiu în natură.
- Sunt prea multe gângănii. - Locuiești la o fermă.
Accident din naștere.
Aveam o bursă la Kent State.
Inginerie mecanică.
- Mă credeai un țărănoi, nu? - Tu ai spus-o, nu eu.
- Zombi? Chiar ne trimit în luptă? - Da.
- Mi-e frică. - E în regulă.
Culcă-te, bine?
Care era numele tău înainte?
Ben.
- Al tău? - Sam.
Dar sora mea îmi spunea Sams.
Când nu puteam să adorm,
îmi cânta.
# Oasele se scufundă precum pietrele
# Și tot ce am iubit
# Case, locuri în care am crescut
# Toți suntem făcuți pentru asta
Taceți, vă rog?
# Trăim într-o lume frumoasă
# Într-adevăr, într-adevăr
# Trăim într-o lume frumoasă
- Lasă-mă să te ajut. - Da, sigur.
- Arată mai bine. - Da.
- Lasă-mă pe mine. - Bine.
- Ai o foarfecă? - Da.
Am.
- Ar trebui să acopăr lucrurile noastre... - Evan...
Mulțumesc.
- Grupă 53! - Toată lumea prezentă!
Bine! Du-ne sus!
- Unde e Nugget? - Intoxicație alimentară.
Zombi!
Dă-mi drumul!
- Îți sunt clare ordinele? - Infiltrarea în cuiburile inamicului,
verificarea inamicului și exterminarea.
Nu uitați! Ceilalți apar verzi în vizoarele voastre!
După ce completați misiunea, semnalizați pentru extracție. O să vă ducem acasă.
- Sfinte Dumnezeule, funcționează! - Băieți, văd doi, chiar în față!
Ești al meu, ticălo...
Am făcut pe mine! Sigur am făcut pe mine!
Treceți înăuntru!
Pluton, foc!
Vin de aici!
- Sunt și aici! - Fugiți spre alee!
Duceți-vă! Duceți-vă!
- Haideți. - Duceți-vă! Fugiți!
Duceți-vă! Duceți-vă!
Contact!
Capu' la cutie!
La autobuz!
Duceți-vă!
Unde e Teacup?
- Unde e Teacup? Am pierdut-o? - Aici.
Nu face asta, nu mă speria așa.
- Oompa a fost împușcat! - Acum, acum!
Oompa a fost împușcat!
Nu respiră!
- Bine. - Nu fi mort! Hai! Te rog, nu fi mort!
Rămâi în viață, Oompa.
Nu putem rămâne aici, se vor întoarce.
Aleea aia. Vom fi acoperiți acolo.
Nu, e prea departe. Vom fi în câmp deschis și ne vor elimina, unul câte unul.
Ne trebuie o diversiune.
- Bine... - Bine, ce?
Creez eu o diversiune.
Când vă spun să fugiți, fugiți cât de tare puteți.
- Acoperiți-mă! - Ce?!
Atenție! La semnalul meu, toată lumea spre alee.
Afară? Ești nebun?
Ascultă... Teacup, trebuie să ai încredere în mine, bine?
Să fugi fără să te uiți înapoi.
- Ce facem cu Oompa? - E mort, omule. Trebuie să-l lăsăm.
Îmi pare rău, omule. Îmi pare rău.
- Zombi, acum! Fugiți! Hai, hai! - Să ne mișcăm! Mișcați-vă, mișcați-vă!
- Scările. - Am înțeles.
Liber!
- Mai suntem în viață? - Așa cred.
Ferea!
- Nu trageți, sunt eu, Ringer. - Ai fost tare de tot, Ringer.
Te-aș îmbrățișa dacă n-aș ști că mi-ai da una în boașe.
- Bine, ce facem acum? - Nimic din toate astea nu are sens.
Au doborât avioane de pe cer și au creat cutremure, dar se tem de o armată de copii?
Vosch nu ne spune ceva.
Eu nu-mi risc viața pentru asta.
- Ringer, ce faci? - Dezertez.
Mi-e mai bine pe cont propriu. Dacă vreți să vă fie bine, mai bine ați face ca mine.
- Maică Precistă! - Zombi, vezi asta? E verde!
Ce naiba v-a apucat?
Lăsați armele jos!
Ești una din ei! Ești o extraterestră!
Ce tot spui acolo? Tocmai v-am salvat fundurile!
Dacă e una din ei, trebuie s-o eliminăm acum.
Poundcake, calmează-te! Bine?
- Trebuie. - Pot să văd!
Pot să văd în interiorul ei!
- Nu e nimic în mine! - Gura!
- Zombi, ce facem? O împușcăm? - Tu decizi, Zombi.
Zombi, ce faci?
Ce faci, omule?
- Doamne, ce se întâmplă? - Lăsați armele jos! Nu trageți!
Calmați-vă. Ea nu e un Celălalt, cum nu sunt nici eu.
- M-am făcut verde, nu? - Da.
Da, da. Ascultați.
Mă cunoașteți. Hai, Dumbo, știi cine sunt. Lăsați armele jos.
Lăsați-le jos! Nu sunt un Celălalt. Și cred că nici cei de afară nu sunt.
Reznik, Vosch... Ne-au mințit.
Verde nu înseamnă extraterestru, verde înseamnă om.
- Dar fără unul din astea. - Ce tot spui acolo?
Nu vedeți? Lentilele, emițătoarele...
Sunt false, omule. E o iluzie, un truc.
Ei nu testau echipamentul, ci felul în care am rezista sub presiune.
Dacă vom face ce am fost antrenați să facem.
- Să ucidem Ceilalți? - Nu, să ucidem supraviețuitorii, omule!
Să ucidem supraviețuitori.
- Dar cei de afară, care trăgeau în noi? - Sunt oameni.
De ce ar vrea armata să omorâm alți oameni?
Pentru că armata, Reznik, Vosch,
ei sunt Ceilalți.
Și pentru că suntem copii, au crezut că ne pot manipula să le facem treaba murdară.
Nu ne luptăm cu al cincilea val. Noi suntem al cincilea val.
Doamne...
Și ce facem acum?
Scoateți-vă emițătoarele.
Dezertăm.
Asta înseamnă nu ne putem întoarce. Știi asta, da?
Nugget...
L-am lăsat la bază.
- Încercam să-l protejez... - Iisuse.
- Trebuie să mă întorc. - E sinucidere curată, omule.
- Nu, omule, trebuie să mă întorc. - Nu te poți întoarce pur și simplu...
Nu-l pot lăsa acolo!
O să-mi pun emițătorul la loc, ei vor veni să mă ia,
voi duceți-vă înainte. Și ne întâlnim mai târziu.
Dumbo, în ce parte a corpului pot să fiu împușcat fără să mor?
- Vorbești serios? - Nu glumesc, omule.
Unde pot încasa un glonț? Trebuie să fac să pară real.
Numai așa mă pot întoarce în viață.
E imposibil, omule. Sunt prea multe organe.
Trebuie să fie un loc, omule. Ringer o să tragă. Știu că poate.
- Vrei să te împușc? - Nu te preface că nu te-ai gândit la asta.
Unde vrei să-l împușc?
Adică... La naiba!
Evan Walker!
Ai depășit limitele sectorului tău de drone.
Hei!
Lasă arma jos!
Nu te aprop...
Cassie, fugi!
Evan...
Aruncă arma.
Evan, arunc-o.
Dacă voiam să te omor, Cassie, aș fi făcut-o de mult.
Ce ești tu?
- Ești unul dintre Ceilalți? - Sunt om.
Dar sunt și Celălalt.
Sunt amândouă.
Nu e prima oară când Ceilalți au venit aici.
Au mai fost aici și au creat agenți latenți, ca mine.
Mereu m-am simțit diferit.
Pe când creșteam, auzeam o voce în cap... Era înceată, dar era acolo.
Și când nava a sosit,
parcă cineva a apăsat un întrerupător în interiorul meu.
Și latentul s-a trezit.
Câți oameni ai ucis?
- Ți-ai ucis familia? - Nu.
- Boala... - Boala creată de Ceilalți, de tine.
Familia ta te-a iubit.
Rasa mea crede că dragostea e doar un truc.
Un instinct. O modalitate de a vă proteja viitorul genetic.
Chiar crezi asta?
Credeam.
Dar apoi te-am văzut pe tine.
Nu știu cum, nu înțeleg, dar...
Tu ai adus întrerupătorul la starea inițială.
M-ai făcut să-mi doresc să fiu iar om.
- Tu m-ai împușcat? - Nu.
Te-am salvat.
M-am înșelat.
Ei se înșeală. Dragostea nu e un truc, e reală.
Știu asta acum, datorită ție.
Nu te apropia!
Nu vreau să mai aud nimic...
Cassie, te rog. Lasă-mă să te ajut.
Tot ce vreau să fac e să te ajut să-l găsești pe Sam.
Treci în genunchi, Evan.
Haide, treci în genunchi.
Ascultă.
Armata e controlată de Ceilalți.
- Pregătesc copiii. - Pentru ce?
Ca să ucidă ultimii oameni.
Te vor percheziționa.
Nu poți purta arme.
Dacă mă urmărești, te împușc.
- Soldat, unde e unitatea ta? - Sunt morți toți.
- Care e numărul tău? - 295.
295! Va supraviețui.
Să mergem!
Ne întoarcem la bază! 295 la bord!
Restul unității au fost raportați morți în misiune!
E în regulă! E în regulă, ești cu noi.
5-4-7!
547!
Ai rude despre care nu se știe că ar fi moarte?
Nu, sunt doar eu.
Ridică-te.
Știi de ce ești aici, Cassie?
Nu.
Ca să te răzbuni.
El e un Celălalt.
Știu, e imposibil să faci diferența.
Uită-te prin ăștia.
Asta e forma lui adevărată.
Asta e fața lui.
- Ce s-a întâmplat acolo? - A fost rău, domnule.
Am fost înconjurați...
Am încercat să căutăm adăpost, dar de îndată ce am făcut-o...
Ei erau peste tot, domnule.
- Toți au fost împușcați... - Mai puțin tu.
E un miracol.
Felul în care a trecut glonțul prin tine și ai reușit să supraviețuiești.
A ratat toate organele vitale.
Hai să facem o înțelegere.
Dacă nu mai minți, nu mai mint nici eu.
Spune-mi, Ben.
Ce știi?
Știu ce ești.
- O să mă omori, nu-i așa? - Da.
De ce?
Ce rost au toate astea? Ce am făcut să merităm...
Nimic în afară de faptul că ocupați un spațiu de care avem nevoie.
Nu suntem foarte diferiți, Ben. Rasa ta ar face exact la fel.
Nu! Rasa noastră nu ar eradica o întreagă specie.
Bineînțeles că ați face-o. O faceți de secole.
Domnule! Sergent Reznik e moartă.
- Cei de la securitate i-au găsit corpul. - Unde?
La secția medicală. Și mai e ceva. Trei gărzi au fost ucise la poarta de vest.
- Ce naibii a fost asta? - O explozie, domnule. În interiorul bazei.
Scăpați de el.
- Căpitane! - Să mergem.
Mută toți recruții în afara bazei. Urcă-i în avioane spre Wonderland acum!
Mobilizează toate unitățile și află cine ne atacă.
Ne dezactivează camerele de supraveghere.
Adu dronele acasă ca să aflăm cine ne atacă.
- Hei! - Hei!
- Nu te mișca! Nu te mișca! - E în regulă!
Cassie? Eu sunt Ben Parish. Eram la același liceu.
Știu cine ești.
- În ce grupă ești? - Îl caut pe fratele meu, Sam.
Sam...
- Sam Sullivan. Sam Sullivan! - Îl cunoști pe fratele meu?
- Da, da. Suntem în aceeași grupă. - Știi unde e?
Asta încerc să fac, să ajung la el.
Ei trimit copiii la război.
Vosch, armata, sunt Ceilalți. Sam e pe cale să urce într-unul din acele avioane.
Dacă nu ne grăbim, nu o să-l mai vezi. Ai înțeles? Nu avem mult timp.
- Bine. Haide. - Ești gata?
După ce recruții ajung în Wonderland, pregătește-i pentru implementare imediată.
Da, domnule.
Transferurile sunt într-acolo.
Hei!
Asta e zonă restricționată.
- Hei! E în regulă. - În genunchi! Mâinile la spate!
Nu, e în regulă. E unul de-al nostru.
- Evan, ce cauți aici? - Te ajut.
El cine e?
Ben Parish.
Ben Parish?
Da...
Era...
Aici.
- Ți-am spus să nu mă urmărești. - Ei bine, am decis să te ignor.
Am plantat bombe. În 10 minute, după ce ultimul avion cu copii decolează,
o să arunc în aer locul ăsta. Pentru totdeauna.
Îmi pare rău că te-am mințit, Cassie.
M-am înșelat când am spus că sunt și om, și Celălalt.
Nu poți fi amândouă. Trebuie să alegi.
Eu te aleg pe tine.
Du-te!
Ieșiți de aici!
O să te găsesc eu!
- Cine era ăla? - Evan Walker.
Trebuie să-l găsim pe Sam.
Cred că Evan Walker e pe cale să arunce locul ăsta în aer.
La următorul etaj.
- Pe unde? - Pe aici.
Rămâneți cu liderul grupei voastre!
Înaintați către vehiculele de transport în mod calm și ordonat!
Rămâneți cu liderul grupei voastre!
- Haideți, oameni buni! - Drept în față!
- Să nu rămâneți în urmă! - Unde crezi că te duci?
După ce vă îmbarcați, veți primi instrucțiuni suplimentare.
Mișcați-vă în continuare!
- Doamne! - Drept în față!
Care e problema ei?
Sam! Sam!
Doamne!
Bună!
Nu vorbi!
Trebuie să plecăm, bine?
Să mergem.
Haideți!
Mi-a fost atât de dor de tine, Sam.
Și mie mi-a fost dor de tine, Cassie.
Uite ce ți-am adus.
E Ursu'.
Te iubesc.
Și eu te iubesc, Sam.
Hei...
Trebuie să-i scot emițătorul. Bine? N-o să doară, bine?
- Toți recruții sunt prezenți? - Da, domnule. Șase avioane au plecat.
Bun.
Pregătiți-mi elicopterul. După ce decolează ultimul avion, evacuați baza.
Haideți!
La naiba! E Vosch!
Fugiți spre camioane!
Hai!
Sam, fugi mai repede!
Hai, Sam!
- Fugi! - Cassie!
La naiba!
Cine e?
- Haideți! - Haideți, urcați!
Hai!
- Iute, Sammy, urcă! - Bine, urcați, urcați!
Condu!
Mulțumesc că te-ai întors.
- Te simți mai bine? - Da. Mulțumesc, Dumbo.
Ai grijă să-i dai ei prima oară mâncarea.
Bine.
- În regulă. - Teacup, cum te simți?
Binișor.
În regulă.
Cât mai...
Nu știu. Nu mult.
La ce te uiți?
Încerc să găsesc stelele.
Nu e cam devreme?
Ai fost numită după o stea, nu?
"Cassiopia".
Cassiopeia.
Da...
O constelație de stele.
Eu am fost numit după înghețata "Ben & Jerry".
Ăsta e adevărul.
Nimic nu-l făcea pe tata mai fericit decât înghețata.
Sunt sigură că tu l-ai făcut mai fericit.
Da...
Și...
...acum ce facem?
O să salvăm ceilalți copii.
Da...
Și cum o să facem asta?
Cina e gata!
Încă nu știu.
Ei bine,
hai să ne facem griji pentru asta mâine și
hai să mâncăm ceva.
Bine.
Hei, Sam! Trezește-te, amice!
Hei! Uite-l!
Hai!
Hai, leneșule. Lasă ursul jos.
Ceilalți văd speranța noastră ca pe o slăbiciune,
ca pe o iluzie.
Dar se înșeală.
Speranța noastră ne permite să supraviețuim.
Ne permite să fim îngenunchiați, dar să rămânem întregi.
- Vă cunoșteați? - Da, eram la același liceu.
Speranța noastră ne va permite să câștigăm într-o bună zi.
Speranța noastră
ne face umani.
Traducerea: bucyfall (Subtitrări-Noi Team)
Revizuire: muLineZu