"Котекс"
Допоможіть.
Там хтось є?
Я поранений.
Там є хтось?
Будь ласка.
Я стікаю кров'ю.
Допоможіть.
Кидай зброю.
Спочатку ти свою.
Кидай!
Гаразд.
Тепер ти.
Покажи іншу руку.
Якщо я приберу цю руку, боюся, мій шлунок випаде.
Покажи мені другу руку.
- Що в тій руці? - Нічого.
Кинь зброю.
Що в тебе в руці?
Я сумую за колишньою Кессі.
Привіт.
Звичайною старшокласницею.
- Привіт! Як справи? - Привіт! Чудово.
- Будьмо. - Дякую. Будьмо.
Цікаво, що б та Кессі подумала про мене зараз.
Про Кессі, яка вбиває.
Знаєш, а він мав прийти сюди.
Хто?
Чому красунчики завжди такі ненадійні?
А що б я йому сказала?
Я його не знаю, а він не знає мене.
Ти дівчина. А він хлопець.
- У вас є частини, які поєднуються. - Не треба.
Боже.
- Гаразд, Ліз. - Що?
Побачимося в понеділок.
Мені треба йти додому.
Я зникаю.
Гаразд.
- Мила, я люблю тебе. - А я тебе.
- Бувай. - Кинь СМС, як будеш удома.
Добре.
Привіт.
Кльовий чохол.
А що? Не подобається рожевий?
Та ні. Дуже подобається.
Я жартую.
Це телефон моєї сестри.
Я завіз її до подруги на ніч, а вона помилково взяла мій телефон.
А в мене чохол крутіший.
З Людиною-павуком.
У мене в крапку.
Це вона.
Привіт.
Так, я взяв твій.
Ні, я не читав твої СМС.
"Кльовий чохол"?
Так.
Я капітан Лохнер. Це сержант Ніколай.
- Вітаю. - Як ся маєте?
Вибачте. Кави більше немає.
Пані Ґрей, ви знайомі з цим чоловіком?
Заспівай мені пісеньку.
Пісеньку?
Гаразд, заплющ очі.
Кістки тонуть, мов каміння
Усе, за що боролись ми
Тоді я цього не знала,
але то був останній день нормального життя.
І нам усім кінець
Коли ти старшокласник, майже будь-яка подія здається кінцем світу.
Ти можеш собі це уявити?
Ні.
Заборона гуляти допізна, випускний екзамен...
- Привіт, Бене! - Припини.
Тренування з футболу.
Салліван. Що це ти робиш?
Може, краще вже скажи їй, куди саме битимеш?
Так, давайте далі.
Слухай, глянь-но на це. Моторошно.
- Дивись. - Я нічого не бачу.
Боже, Альтшулер.
Ну все. Досить. Геть із поля.
Ні. Слухайте, це щось дуже дивне.
Пішла! Прощавай. Адьос.
- Що таке? - "Пантери", вперед! Ворушіться!
Дай свій телефон. Телефон дай.
Мій не працює!
- Раптово вимкнувся. - Гаразд, Перкінс.
Виявляється,
те, що ми вважали кінцем світу,
ним не було.
Хтось відомий помер чи що там сталося?
Схоже, він металевий і значного розміру.
ЗАГАДКОВИЙ ОБ'ЄКТ У АТМОСФЕРІ
Серед користувачів мережі панує паніка, робляться всілякі припущення,
ці кадри розповсюджуються, мов лісова пожежа.
Президент доручив НАСА спробувати вступити в контакт із цим об'єктом,
який кружляє земною орбітою
ЕКСТРЕНЕ ПОВІДОМЛЕННЯ З БІЛОГО ДОМУ
і наразі знаходиться над США, рухаючись на захід над територією Огайо.
Боже. То він зараз над нами.
Я хочу подивитися!
- Гей. - Ні, Семе. Стій.
Семе, стривай!
- Його видно! - Ідіть сюди!
Глянь туди, мила.
- Та що ж це? - Не маю гадки.
Перші 10 днів наші непрохані гості з космосу мовчали.
Та незабаром у них з'явилося ім'я.
Ми почали називати їх "Інакші".
Вілсони теж від'їжджають?
Кажуть, що не почуваються в безпеці поряд із містом.
Отже.
Це всі?
Лізбет: здогадайся, хто сидить за мною...
Ну гаразд.
Подивіться на рівняння на дошці.
скажу йому, що ти хочеш сексу перед кінцем світу
Хто скаже, чому дорівнює похідна Х?
Ну, хто?
Не смій
Хто знає?
Що за...
Упевнена, це просто світло вимкнулося.
Мій телефон не працює.
Що відбувається?
Сюди.
Та що таке?
Лишенько. Що відбувається?
Дивіться!
Назад! Відійдіть!
Інакші вдарили електромагнітним імпульсом і вимкнули енергію на планеті.
Двигуни не працювали.
Не було струму в мережі.
Зникла вода в кранах.
І все, що ми сприймали як належне.
Бена Періша я бачила тоді востаннє.
Гадаю, він уже мертвий.
Так само, як і всі, хто був у тому залі.
Тримай, Семе. Подай ще одну. Дякую.
Це була перша хвиля.
Тоді ми думали, що цим усе й закінчиться.
Але насунула друга хвиля.
Біжімо, Семе. Це землетрус!
- Кессі! - Стережись!
- Кессі! - Ну ж бо!
Швидше! Давай! Так!
Кессі!
Усе гаразд.
Пригни голову, добре?
Що це за звук?
Семе, тікай!
- Лізь! - Кессі!
Ну ж бо!
Кессі!
- Кессі! Швидше! - Зі мною все гаразд. Ти лізь!
- Давай, Семе! - Кессі!
Іди сюди. Тримайся за мене.
Кессі!
В Огайо нам загрожувало лише озеро.
Не уявляю,
що коїлося біля океану.
АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СІАМ СЕК'ЮРІТІ"
Усі міста на узбережжі,
усі острови
зникли.
У світі більше 300 мільярдів птахів.
Тобто 75 птахів на одну людину.
Мама сказала, що пташиний грип уже був одним із найнебезпечніших вірусів.
Під час третьої хвилі Інакші його модифікували.
І його вже не можна було зупинити.
А птахи рознесли його по всій планеті.
Черга "А" для тих, хто пройшов обстеження.
Якщо ви чекаєте на обстеження, шикуйтеся в чергу "Б".
Пульс у кінцівках і брахіальних судинах відсутній.
Сідайте, сер. Дякую.
Ведіть туди, в кінець.
Не подобається мені тут.
Я здоровий!
Я маю бути в зоні, де немає карантину!
Привіт, Ліз!
- Привіт. - Твоя мама сказала, що ти тут.
- Кессі! Кессі. - Мамо?
Що ти...
Вона в карантині.
- Я ж її навіть не торкнулася. - Не має значення. Тобі тут не можна бути.
Вибач.
Мила, іди додому і доглянь за Семмі, добре?
Але, мамо, я хочу допомогти тут.
- Знаю. Можете її звідси вивести? - Я хочу допомагати.
- Мамо. - Та все гаразд. Іди.
Міс, ви повинні піти звідси.
- Шоста зона карантину. - Шоста.
Дехто мав імунітет до вірусу.
Окремі люди захворіли, але якимось чином одужали.
Та більшість не вижило.
Мама
Привіт.
Це взуття не підійде.
Чому вони просто не покінчать із нами?
Чого вони хочуть?
Думаю, правильніше запитати: "Що їм потрібно?"
Наразі вони були дуже обережні,
щоб не надто її зруйнувати.
Що зруйнувати?
Землю.
Думаю, вони тут для цього, Кессі.
Їм потрібна Земля.
Але не ми.
Ні, не ми.
Семмі, готовий прогулятися?
Так.
Добре.
Тату, а табір біженців далеко?
За кілька миль. До настання ночі дійдемо.
- Тату, дивись. Це табір? - Гадаю, так, друзяко.
Ласкаво просимо.
Дякую. Вітаю.
Я Хатчфілд.
Вітаю. Ще побачимося.
Я покажу вам, що тут і де.
Туалети ліворуч.
Ферма там.
Маєте питну воду?
Так. Непогано, еге ж?
ВХІД ЗАБОРОНЕНО
І скільки ж тут людей?
Не знаю, скільки зараз.
Може, 305 чоловік.
Їдальня ось тут.
Коли ви востаннє їли гарячу страву?
Добре. Може, ти мене навчиш.
Малюємо фіолетовий капелюх.
Можна нам тут набрати води?
- Тату. - Це кольт 45-го калібру.
Дивись.
Ця кнопка вивільняє обойму.
Ось так він заряджений.
Зрозуміла? На запобіжнику.
Так запобіжник знятий.
Послухай мене.
Ти повинна завжди носити його із собою,
нікому не кажи, що він у тебе є,
а використаєш його лише коли буде загроза життю. Зрозуміла?
Я думала, ми тут у безпеці.
Бегемотику, тепер повсюди небезпечно.
Покладеш це в корзину?
Гаразд.
- Ось. Тримай-но. - Гаразд.
Рвіть бур'ян, хлопці.
Що це було?
Семе, йди сюди.
- Що це? - Не знаю. Ходімо.
Ешер, мерщій!
Мамо!
Тату!
ТАБІР КУЯХОГА
Що це таке?
- Тата бачиш? - Тату!
- Кессі? - Тату, ми тут.
Так.
- Що відбувається? - Гаразд, заспокойтеся.
Я думала, машини не їздять.
Пані та панове, я полковник Вош із армії США.
Ми приїхали з бази ВПС Райт-Паттерсон.
Ми вам допоможемо.
Нарешті.
Ми вивеземо вас звідси.
- Еге ж, так! - Дякуємо.
Так!
США!
Маємо бути готові вирушити в будь-який момент.
Семе, не відходь від сестри.
- Ходімо. - Проходьте в автобус.
Дорослі, будь ласка, зберіться в їдальні для інструктажу.
Діти, сідайте в автобуси для перевезення.
Ми виїдемо після вас. Поводьтеся гарно.
Дорослі, будь ласка, зберіться в їдальні для інструктажу.
Якщо працюють машини, то в них є струм, так?
Не знаю. А в тебе залишився телефон?
Так.
- А зарядний пристрій є? - Та звісно.
- Сер. - Що?
Мій наказ - пускати в автобус лише дітей.
Може, наказ і ваш, але діти мої.
- Так. - Тож ми залишимося разом.
- Почекаємо іншого автобуса. - Усе гаразд, рядовий.
Я це владнаю.
- Так, сер. - Дякую.
Слухайте, будь ласка, можете залишити їх тут, біля себе,
та, якби це були мої діти, я б посадив їх у автобус.
Чому?
Ми думаємо, що це місце опиниться під загрозою.
Ми намагаємося якомога швидше вивезти всіх звідси,
а це єдиний транспорт, який у нас є,
і ми керуємося першочерговістю потреб.
Спочатку діти, потім ми повернемося за іншими.
А на базі Райт-Паттерсон безпечно?
Наразі це найбезпечніше місце.
І автобуси відразу ж повернуться?
Тату, ні.
Висадять їх і повернуться.
Я вже сказав, вирішувати вам.
Якщо чоловік у формі каже нам, що ми маємо робити,
це не значить, що ми повинні виконувати його накази.
Сідайте в цей автобус, зрозуміли?
- А я за вами. - Нам не можна розділятися.
І ми сьогодні ще повечеряємо. Ми ж їдемо в одне й те саме місце.
- Тату, ні. - Кессі.
Це ж військові. Це наша армія. Усе буде гаразд.
- Не залишай мене одну. - Проходьте. Сюди.
Я тебе люблю.
Подбай про свого брата. Добре? Іди до мене.
Слухайся своєї сестри, гаразд?
- Добре. - Вона головна.
- Гаразд? - Тату.
Усе, ідіть.
І я незабаром приїду.
Семе, ходімо в самий кінець.
Так.
Гаразд.
- Дай-но мені свій рюкзак. - Ведмедик!
- Що? - Я забув ведмедика!
- Кессі. - Ну що, Семе?
- Ведмедик! Я маю його забрати! - Семе, досить. Сядь.
- Гаразд. Що таке? - Я не можу поїхати без нього.
Будь ласка!
Ну гаразд, добре. Я збігаю за ним.
А ти сиди тут. Зрозумів?
- Я швидко. - Обіцяєш?
Так, обіцяю, що швидко повернуся.
Так, схоже, ви праві.
Треба просто взяти все, що зможемо донести.
Сюди. В їдальню. Проходьте у їдальню, будь ласка.
Ох, Семе.
Ведмедик, Ведмедик, Ведмедик.
Боже. Семе!
Гей! Стійте!
Зупиніться!
Семе!
Кессі! Стійте, зупиніться!
Семе! Ні! Семе, стій!
Семе!
Кессі! Ну ж бо!
Кессі!
Семе!
Ні!
Кессі, ні.
Ні!
Ні.
Тряс...
Будь ласка, увага.
Заспокойтеся, тихіше.
Ми вважаємо, що розпочалася четверта хвиля.
Інакші спустилися зі свого корабля.
Вони серед нас.
Очевидно, вони здатні вселятися в тіла людей,
контролюючи їхні дії.
- То вони виглядають, як люди? - Саме так.
І де вони?
Можуть бути де завгодно.
Але ми знаємо, що в них є снайпери в цих лісах,
які цілять у тих, хто вижив.
Згідно з даними нашої розвідки
деякі з них можуть знаходитися в цьому таборі.
То що... Хочете сказати, що Інакші серед нас?
Заспокойтеся. Нам ще багато чого невідомо.
Ми можемо виявити їх у дітях.
На жаль, процедура перевірки дорослих дещо складніша.
А як щодо наших дітей?
Так, що з нашими дітьми?
Знаю, ви всі хочете повернутися до своїх родин.
На жаль, доведеться доправити вас у ізолятор з посиленими заходами безпеки
і перевірити там.
Народ, тихіше!
Ви повинні зрозуміти, що неможливо відрізнити нас від Інакших
без проведення належної процедури перевірки.
І чим швидше вас перевірять,
тим швидше ви повернетеся до своїх родин.
Це якась маячня!
Я не Інакший, зрозуміло? Я нікуди не поїду.
Ніхто й не каже, що ви Інакший.
Але маємо те, що маємо.
А тепер заспокойтеся.
Будь ласка, заспокойтеся.
Випустіть мене звідси. Ану з дороги. Обережно.
- Стійте, сер. - Гей. Заждіть.
- Відійдіть, негайно. - Ані руш.
- Сер, киньте зброю. - Ану розступилися.
- Сер, опустіть пістолет. - Дрю, ні!
Ви мене тут не затримаєте!
- Народ, та заспокойтеся! - Випустіть мене!
Опусти пістолет. Швидко.
- Я хочу побачити своїх дітей! - Опустив зброю!
Випустіть мене звідси!
Ні, Дрю, припини!
Лежати!
Тікай!
Ні, ні, ні.
Тату?
Татку.
Пробач.
Татку.
Я не можу без тата.
Боже!
Охороно, підготуйте зони три й чотири.
Групо підтримки, зустрічайте прибулих на злітному майданчику.
Стань у червоне коло. Чекай, доки не назвуть твій номер.
Номер 127.
Стань у червоне коло. Чекай, доки не назвуть твій номер.
295.
2-9-5.
295.
Я.
Номер 7-3, 73.
Номер 74.
Номер 130.
194.
1-3-0.
1-9-4.
Як тебе звати?
Бен Періш.
У карантині мене називали Зомбі.
Є родичі, які вижили?
Ні.
Сестра загинула, коли трусило.
А маму й тата вбив вірус.
Але ж тебе не вбив?
Не зовсім.
Ось звідки в тебе те прізвисько?
Ти переміг вірус.
Авжеж, пощастило.
Це твоєї сестри?
Так.
Тобі дійсно пощастило.
Допоможеш помститися за неї.
Це передає сигнал, який ми зможемо відстежити.
Ви, діти, зараз найважливіше, що є.
Нам потрібен кожен із вас, щоб допомогти боротися з Інакшими.
Це не літній табір, Зомбі. Відтепер ти солдат.
І ми не хочемо тебе втратити. Підведись.
Розвернись.
Глибоко вдихни.
Усе гаразд?
Як чинити опір Інакшим, якщо ми навіть не знаємо, хто вони?
Узагалі-то, знаємо.
Показати одного?
Не хвилюйся. Він нас не побачить.
Так. Відрізнити від людини неможливо.
Глянь крізь це.
Дивись.
Об'єкт
Це його справжня форма.
Інакші інфікують собою людей, наче якісь паразити.
Підкорюють розум, тіло.
Ліки, випромінювання, хірургія - нічого не допомагає.
І вбити їх можна, лише знищивши носія.
Він уже мертвий.
Треба лише вбити потвору всередині нього.
Ту, що зробила ось це.
Натискай кнопку.
Подивися ще раз!
Дивись!
Якщо ти будеш у моєму загоні,
я маю знати, що ти зробиш усе, аби лише...
Ласкаво прошу на війну.
Ось як знищується цілий вид.
Спочатку треба вбити легку здобич - слабких, незахищених.
Знищити їх якомога ефективніше.
Для цього й були потрібні перші три хвилі.
Та навіть якщо потруїти газом тарганів у будинку, все одно не всі вони зникнуть.
І ми немов ті таргани.
А Інакші нас добивають.
По одному.
А відколи Інакші виглядають як ми,
не можна вірити нікому.
КС
До бази Райт-Паттерсон близько 130 км.
Я прийду, Семмі.
Обіцяю.
Як позбутися людей на цьому світі?
Допоможіть.
Спочатку людину треба позбавити людяності.
БАЗА ВПС РАЙТ-ПАТТЕРСОН 75 КМ
Трясця.
Трясця... Тряс...
Боже!
Семе.
Гаразд. Так.
Боже!
Вибач, Семе.
У дитинстві я розмовляв, як дитина.
Я міркував як дитина, робив дитячі висновки.
Але ставши дорослим чоловіком,
я перестав поводитися як дитина.
І ці слова ніколи не мали для мене такого значення, як зараз,
коли я дивлюся на вас.
Наша надія. Наше майбутнє.
Найкраще втілення того, ким ми є і за що боремося, найбільше сподівання.
Наша розвідка повідомила, що Інакші готуються до вирішального нападу.
П'ята хвиля.
Але що це буде - ми не знаємо.
Якщо в них усе вийде,
це буде остання хвиля.
І більше жодних протистоянь.
Людство, яке існувало на Землі, буде цілком знищено.
Тож
я розповім вам те, що знаю.
Це наш світ.
Це наш дім.
І їм його не захопити.
Він не належатиме їм.
І за той час, що в нас залишився,
ви навчитеся думати, говорити, рухатися й битися, як справжні солдати.
Стережись! Атака!
До бою!
Вогонь!
Нехай вас розпалює тягар утрат.
Нехай пам'ять про померлих надасть вам сміливості.
Праворуч від вас! Праворуч!
І нехай велика надія приведе вас до перемоги.
Чи вам це під силу?
Гаразд. Чекаймо!
Солдати! Вам це під силу?
Так, сер!
Зомбі!
- Пригнись! - Це міна!
Вам це під силу?
Так, сер!
Добре.
Ну ж бо.
Де мій пістолет? Де він?
Де ж він?
Я знаю, що ти не спиш.
Кессі?
Звідки ти знаєш, як мене звати?
Водійське посвідчення.
Я Еван.
Еван Вокер.
Де я?
Ти стікала кров'ю на шосе. Я приніс тебе сюди, в мій дім.
Де мій пістолет?
Коли ти знайшов мене на шосе, в мене ж був пістолет. Де він?
Я не бачив ніякого пістолета.
Що ти зробила?
Твоя нога, Кессі.
- Не чіпай мене! Не торкайся мене! - Твоя нога.
Господи.
Боже.
Поклади ногу сюди.
- Буде боляче. - Гаразд. Роби вже це. Давай.
Боже.
Гаразд.
Боже.
І давно я тут?
Десь із тиждень.
Боже.
А база Рай-Паттерсон далеко?
Військова база?
До неї кілометрів 100.
А що?
Господи!
Та все гаразд.
- Ти тут у безпеці. - Ні.
Тепер повсюди небезпечно.
А чому ти питала про базу Райт-Паттерсон?
Мій брат.
Військові повезли його туди, і я...
Я маю його забрати.
Що?
Тобі треба поїсти.
Тобі потрібні сили.
Навіщо ти приніс мене сюди?
Чого ти хочеш?
Моя родина.
Я не зміг їх урятувати,
але врятував тебе.
І це, певно, змусило мене відчути себе...
Людиною.
А тобі це важко?
Відчувати себе людиною?
А тобі хіба ні?
Можливо.
- Ти нечесно граєш. - Чесно.
Не смій казати йому, яка в мене карта.
Ти мене чув, Умпо?
А мені щастить, хоча я граю не вперше.
До речі, я чув, що цього новачка витурили з останнього загону.
- За що? - Проблеми з дисципліною.
Це правда, босе?
Так кажуть.
Як його звати?
Звати Рінгер.
І це не він, а вона.
Твоя койка он там.
Карате раніше займався?
Ні.
А наче займався.
Ти Зомбі?
Так.
Я була командиром свого останнього загону.
Авжеж.
Той, кого я замінила, психічно непридатний. Чому?
А яка різниця?
Він боявся, що коли прийде п'ята хвиля,
ви віддасте його на поталу, адже цей загін надто слабкий.
Але це тепер і твій загін.
Гей!
Будете витріщатися на мої сідниці -
я вам горлянки порву.
Скажу прямо.
Ти мені не наказ. Я не збираюся помирати з вами геніями.
Радий це чути.
Якщо бодай хтось у бараку мене зачіпатиме, уб'ю.
Затямили?
Може, ще щось?
Я люблю грати в шахи. Ви граєте?
Та ні.
Але якщо хочеш, зіграємо в покер на роздягання...
Чорт!
І ніяких принизливих, сексистських зауважень.
А вона крута.
РАЙТ-ПАТТЕРСОН
ВЕЛИКА РИБА
КС
Тихо.
Мій пістолет був у тебе весь час! Чому ти збрехав?
Боявся, що застрелиш мене.
Бо я ж думав, що ти Інакша.
Так, але...
А той чоловік? То Інакший?
Так.
У лісі їх повно.
За допомогою дронів вони відстежують тих, хто вижив.
Він виглядав, як справжня людина...
Боже. Я повинна знайти Сема.
Кессі.
Місця зборів, такі, як база Райт-Паттерсон,
це ж явні мішені.
Думаєш, Семмі вже мертвий?
Мені дуже прикро, Кессі.
Ти помиляєшся, Еване.
Зрозумів? Він живий.
Він живий, і я його знайду.
Кессі.
Я йду з тобою.
Одна ти далеко не зайдеш.
Знаєш що? Пішов ти, Еване.
- Не потрібен ти мені. І ніхто не потрібен. - Кессі, облиш.
- Якщо ти підеш, я піду за тобою. - Ні.
Якщо треба вистругати мені палицю чи...
Ти мене не зупиниш. Як ти мене зупиниш?
Не знаю. Може, пристрелю тебе!
Як того чоловіка із розп'яттям?
Ти читав мій щоденник?
- Я думав, ти не виживеш. - Не торкайся мене!
Вибач.
Я тебе туди проведу.
Не знаю, що ти там знайдеш, але я тебе туди проведу.
Вирушаємо на світанку.
Даремно це все.
Давай, спробуй іще.
Ці діти загинуть, перш ніж їхні черевики ступлять на поле бою.
Особливо з таким командиром, як ти.
Ти про мене нічого не знаєш.
Давай здогадаюся.
Ти гарно вчився у школі, в тебе було багато друзів.
Певно, грав у футбол.
Можливо, навіть був капітаном команди.
Життя було легким.
Але раптово все змінилося.
Жодних матчів, які можна вигравати.
І від цієї посмішки вже ні в кого не тремтять коліна.
Ти не був готовий до кінця світу.
А ти була?
Я вмію виживати.
І я давала собі раду за межами бази.
Доки вони не запхали мене в цей дурний автобус.
Вони нас рятували.
Нас не врятували, йолопе. А призвали.
Чудово.
Давайте ще раз.
Ось що я пропоную.
Завалю тебе,
і ти навчиш нас стріляти.
А якщо ні?
Більше не проситиму.
По руках.
Гарне намистечко. Дівчини чи сестри?
Сестри.
Ти надто сентиментальний.
Навчи мене того прийому, коли ти вибив пістолет у мене з руки?
Давай знешкодженням і обеззброєнням займатимусь я,
- добре? - Ні.
Ні, я повинна бути готова.
Кессі, та все гаразд.
Тобі не обов'язково завжди бути грізною.
Не роби цього.
Не грізна я зовсім.
Просто я обіцяла Семові, що дбатиму про нього за будь-яку ціну.
Я пообіцяла йому це.
Гаразд.
Дай мені свій пістолет.
Встань.
Ціль мені в груди.
Так. Хапаєш дуло лівою рукою,
а правою різко штовхаєш мою руку.
Зрозуміла?
Та мені не буде боляче. Гаразд.
Так само, тільки дужче.
Добре.
А в кінці обхопиш мій зап'ясток і потягнеш на себе.
- Правильно? - Так.
Молодець.
Дякую.
А віддаси...
Так. Не бійтеся зброї.
Уявіть, що пістолет - частина вас.
Не пістолет стріляє, а ви.
Спробуйте ще раз.
А не так і жахливо.
Зомбі, на тебе чекає полковник.
Можливо. Мішень цілком вірогідна.
Я зараз повернуся.
- Лейтенанте? - Так, сер.
Одночасні атаки на наші останні міські агломерації.
Повномасштабне вторгнення. Це вона.
П'ята хвиля.
Уже почалася?
Так.
Я хочу тобі дещо показати.
Тут така сама технологія, як і в оптичному детекторі в лабораторії.
Ми її покращили. Зробили мобільною.
Ідея в тому, щоб на полі бою
солдати могли миттєво відрізнити ворогів від своїх.
Дивишся на ворога крізь це, і він підсвітиться зеленим кольором.
І ми їх побачимо, перш ніж вони це зрозуміють.
Повернемо собі перевагу.
Залишилося лише протестувати пристрій у польових умовах.
Ось чому завтра о 21:00
я пошлю в бій чотири загони в цих шоломах.
Серед них буде і твій загін.
Так, сер.
Виправдай мою довіру, синку.
Поверніться всі живі.
Так, сер.
Еване?
- Доброго ранку. - Доброго.
Хто це тут у нас?
Це Лізбет.
Моя найкраща подруга.
Схоже, вона весела.
Так. Узагалі-то, вона була...
Вона була дуже веселою.
- І цей хлопець. - Та це так, ніхто.
Певно, Бен Періш.
Боже.
Шкода, що ти прочитав мій щоденник.
Так соромно.
А тут твоя родина?
Так.
Певно, це Сем.
Так.
Мені кортить із ним познайомитися.
- Певно, нам уже треба йти. - Так.
Гаразд, сюди.
Як ти орієнтуєшся без компаса?
А в тебе є компас?
Ні. Але...
Я можу його зробити з голки та склянки води.
Не думав, що ти скаут.
А на кого я тобі схожа?
На черлідера?
Це ти сказала, а не я.
Я ніколи не любив бувати на природі.
Надто багато комах.
Але ти живеш на фермі.
Випадково там народився.
Я отримав стипендію від університету Кент.
Вивчав там машинобудування.
А ти думала, я якийсь селюк?
Це ти сказав, а не я.
Зомбі, вони справді посилають нас у бій?
Так.
Мені лячно.
Та нічого.
Ти спи, добре?
А яке твоє справжнє ім'я?
Бен.
А твоє?
Сем.
Але сестра звала мене Семс.
Коли я не міг заснути,
вона співала мені пісню.
Кістки тонуть, мов каміння
Усе, за що боролись ми
Дім - місце наших сердець
І нам усім кінець
Хлопці, можете замовкнути?
Ми живемо в чарівному світі
О так, о так
Ми живемо в чарівному світі
Я тобі допоможу.
Так, звісно.
- Загоюється. - Так.
- Давай я. - Гаразд.
- Ножиці маєш? - Так.
Ось.
- Певно, піду накрию наші речі. - Еване.
Дякую.
- Загін 53? - Усі на місці.
Гаразд.
Пристебніться. Злітаємо.
А де Наггет?
Харчове отруєння.
Зомбі.
Випустіть мене звідси!
Слухаюся. Танго 3, висота 1 000, знижуємося.
Наказ зрозумілий?
Проникнути в гніздо шершня, ідентифікувати ворогів і знищити їх.
Пам'ятайте, Інакші підсвічуються у ваших шоломах зеленим.
Коли виконаєте місію, подайте сигнал про евакуацію.
І ми доправимо вас на базу.
Народ, це працює. Хлопці, я бачу двох попереду.
РЯДОВИЙ 295 - ЦІЛЬ ПОМІЧЕНО
І я чув. Я саме там був.
Ось я вам зараз, сволото...
Я щойно надзюрив у штани.
Усередину!
Вогонь у відповідь!
Наближаються сюди!
- Вони й тут теж! - Біжіть у провулок!
Мерщій! Хутко!
- Чашко, рухайся! - Біжіть!
Швидше!
Уперед! Руш!
Ворог!
Пригніться!
До автобуса.
Уперед!
Де Чашка?
- Де Чашка? Ми втратили Чашку. - Я тут!
Не роби цього! Не лякай мене так!
Умпу підстрелили!
Пригніться! Швидко! Ну ж бо!
Умпу підстрелили!
Пригніться!
Він не дихає!
Не помирай. Ну ж бо.
Не помирай! Будь ласка!
Умпо... Тримайся, Умпо!
Не можна тут сидіти. Вони повернуться.
Сховаємося в тому провулку.
Ні, задалеко.
Будемо довго без укриття, вони переб'ють нас по одному.
Треба їх відволікти.
- Гаразд. - Що гаразд?
Я їх відволічу.
Коли я скажу вам бігти, мчіть щодуху.
- Прикривайте мене! - Що?
Увага!
За моїм сигналом щоб усі дременули у провулок.
Аж туди? Ти що, божевільний?
Слухай, Чашко, довірся мені, добре?
Даси дьору й не озиратимешся.
- А як же Умпа? - Він мертвий. Доведеться його залишити.
Пробач, друже. Пробач.
- Зомбі, давай! Біжіть! - Дьору!
- Хутко, ну ж бо! - Рухаємося! Швидше!
- Сходи. - Зрозумів.
Чисто!
Ми й досі живі?
Гадаю, що так.
Стережись!
Не стріляти! Це Рінгер!
Це було круто, Рінгер.
Я б тебе обійняв, якби знаття, що ти не даси мені по яйцях.
Так, що робитимемо далі?
Усе це не має сенсу.
Вони змушують падати літаки, викликають землетруси,
але бояться армії дітлахів?
Вош від нас щось приховує.
Я не ризикуватиму життям заради цього.
Рінгер, що ти робиш?
Я демобілізуюся.
Сама собі я краще дам раду.
І якщо ви подумаєте головую, то вчините так само.
- Трясця! Що це таке? - Зомбі, ти це бачиш?
- Вона зелена! - Якого дідька, хлопці?
Опустіть зброю.
Ти одна з них! Ти прибулець!
Що ти верзеш? Я щойно врятувала ваші дупи!
Якщо вона одна з них, треба вбити її просто зараз.
Кексе, заспокойся, добре?
- Доведеться. - Я бачу!
Я бачу це всередині неї!
- Усередині мене нічого немає! - Замовкни!
- Зомбі, що робити? Застрелити її? - Вирішуй, Зомбі.
Зомбі, що ти робиш?
Що таке, чуваче?
- Боже! Та що ж відбувається? - Отакої.
Так. Опустіть зброю.
Не стріляйте. Заспокойтеся. Вона не Інакша. І я теж ні.
- Я підсвічуюся зеленим? - Так.
Тоді послухайте.
Ви мене знаєте.
Ну ж бо, Дамбо. Ти знаєш, хто я.
Опустіть зброю.
Опустіть автомати! Я не Інакший.
Та, думаю, ті люди, які по нас стріляли, теж не Інакші.
Резнік, Вош...
Вони нам збрехали.
Вони брехали нам.
Зелений - то не прибулець, а людина.
Просто без такої штуки.
Що ти таке кажеш?
А ви не розумієте?
Ці лінзи, ці датчики стеження - це все несправжнє.
Це ілюзія. Обман.
Вони не шоломи тестували. Вони випробовували нас.
Хотіли побачити, як ми впораємося, як діятимемо під тиском.
Зрозуміли? І чи зробимо ми те, чого нас навчали.
- Убивати Інакших! - Ні, вбивати тих, хто вижив!
Убивати тих, хто вижив.
Ну а ті хлопці, які щойно по нас стріляли, хто вони такі?
Це люди.
Чому армія хоче, аби ми вбивали людей?
Бо армія, Резнік і Вош -
це й є Інакші.
Позаяк ми діти,
вони подумали, що зможуть змусити нас зробити брудну роботу за них.
Ми не протистоїмо п'ятій хвилі.
Ми й є ця п'ята хвиля.
Боже.
То...
Що нам робити?
Зніміть датчики стеження.
Ми дезертируємо.
Ми вже не зможемо повернутися. Тобі ж це відомо?
Наггет.
Я залишив його на базі.
- Хотів його захистити. - Боже.
- Я маю повернутися по нього. - Це самогубство.
- Ні, я повинен повернутися. - Ти не можеш узяти і з'явитися там.
- Вони здогадаються. - Я не залишу його!
Я вставлю датчик на місце. Вони мене евакуюють.
А ви йдіть. Зустрінемося пізніше.
Дамбо, в яку частину мого тіла можна влучити, щоб не вбити?
- Ти серйозно? - Я не жартую.
Куди мені прийняти кулю? Усе має виглядати по-справжньому.
Лише так я можу повернутися туди живим.
Це неможливо. У тулубі багато органів.
Але ж кудись можна.
Рінгер може вистрелити. Я знаю, вона може.
Хочеш, щоб я в тебе стрельнула?
Не роби вигляд, що ти про це не мріяла.
У яку частину його тіла стріляти?
Ну... Дідько.
Еване Вокер.
Ти вийшов із зони стеження свого дрону.
Слухай.
Опусти зброю. Не підходь.
Кессі, тікай!
Де мій пістолет?
Еване.
Кинь пістолет.
Еване, кидай пістолет.
Якби я хотів тебе вбити, Кессі, то вже б давно це зробив.
Хто ти такий?
Ти один із них. Клятий Інакший.
Я людина.
Але й Інакший теж.
Одночасно.
Інакші тут уже бували.
Вони прилітали раніше, створивши таємних агентів на кшталт мене.
Я завжди був не таким, як усі.
Ще в дитинстві я чув голос у своїй голові.
Він був тихий, але реальний.
І коли прилетів корабель,
всередині мене наче щось перемкнулося,
я ніби прокинувся від сну.
Скількох людей ти вбив?
Свою родину ти теж убив?
Ні.
То вірус...
Його створили Інакші. І ти до цього причетний.
Твоя родина любила тебе.
Ми вважаємо, що любов - то ілюзія.
Інстинкт.
Шлях захистити свої гени.
Ти справді в це віриш?
Вірив.
Але потім зустрів тебе.
Не знаю, яким чином.
Не розумію, але...
Ти ніби перемкнула мене назад.
Через тебе я захотів знову бути людиною.
Це ти в мене стрельнув?
Ні.
Я тебе врятував.
Я помилився.
Вони помиляються.
Любов - не ілюзія. Вона існує.
І завдяки тобі тепер я це знаю.
Ану не підходь!
Нічого більше не хочу чути.
Залишайся на місці.
Кессі, будь ласка, дозволь тобі допомогти.
Я лише хочу допомогти тобі знайти Сема.
Так. На коліна, Еване.
Давай, ну ж бо, на коліна.
Послухай.
Армію контролюють Інакші.
Вони тренують дітей.
Для чого?
Аби вбивати останніх людей.
Тебе обшукають.
Зі зброєю ти туди не потрапиш.
Якщо підеш за мною,
я тебе пристрелю.
Рядовий, де твій загін?
Усі мертві!
Назви свій номер!
2-9-5!
2-9-5. Цей житиме.
Відлітаємо, хутко!
Вас зрозумів, Танго 3.
Танго 3, курс на базу!
2-9-5 на борту!
Інші солдати загону загинули під час бою.
Мем, усе гаразд. Ви в безпеці.
5-4-7!
547.
Є родичі, які вижили?
Ні, лише я.
Підведись.
Знаєш, чому ти тут, Кессі?
Щоб помститися.
Він Інакший.
Знаю.
Так і не скажеш.
Але глянь крізь це.
Це його справжнє обличчя.
Яке він приховує.
РЕЗНІК
Що там сталося?
То було жахіття, сер.
Нас оточили.
Ми хотіли прорватися в укриття, але коли ми спробували...
Вони були повсюди, сер.
- Усіх підстрелили. - Крім тебе.
У мене теж влучили, сер.
Але ти вижив.
Це диво,
що та куля пройшла крізь тебе й не зачепила
життєво важливі органи.
Давай домовимося.
Ти кажеш правду, і я кажу.
Скажи, Бене.
Що тобі відомо?
Я знаю, хто ви.
Уб'єте мене, так?
Так.
Чому?
Який сенс у всьому цьому?
- Чим ми таке заслужили... - Нічим.
Ви лише займаєте простір, потрібний нам.
Не такі ми вже й різні, Бене. Ви б учинили так само.
Ні.
Ми б ніколи не знищили цілий вид.
Знищили б.
Ви робите це протягом століть.
Сер, сержант Резнік мертва.
Охорона знайшла її тіло.
- Де? - У медичній лабораторії.
Це ще не все. Троє охоронців було вбито біля західних воріт...
Що це, в біса, було?
Вибух, сер, у приміщеннях бази.
- Позбудьтеся його. - Третій сектор ушкоджено!
- Капітане. - Пішов.
Евакуювати всіх рекрутів з бази. Доправити їх на літаках у Країну див.
Вишліть загони. З'ясуйте, хто нас атакує.
УВАГА ЗАБОРОНЕНА ЗОНА
Південний коридор! Хутко!
Вони вимикають наші камери спостереження.
Повертайте дрони на базу, щоб ми побачили, хто нас атакує.
Так, це те, що трапилося протягом останньої години.
Ей!
- Не рухайся! Ані руш! - Та гаразд! Добре!
Кессі? Я Бен Періш. Ми вчилися разом у школі.
Я знаю, хто ти.
У якому ти загоні?
Я шукаю свого брата, Сема.
Сема?
Сема Саллівана?
- Ти знаєш мого брата? - Так, ми в одному загоні.
- Знаєш, де він? - Я саме біжу по нього.
Усім рекрутам з'явитися в зону транспортування.
Вони відправляють дітей на війну.
Вош. Армія. Вони - Інакші.
Незабаром Сем сяде в один із цих літаків.
Якщо ми не поквапимося, ти його вже не побачиш. Зрозуміла?
Часу у нас обмаль.
- На рекрутів чекає транспорт. - Гаразд.
- Готова? - Мерщій.
Щойно рекрути прибудуть у Країну див, підготуйте їх до бойових дій.
Так, сер.
Трансферна зона там.
Ей!
Це закрита зона.
- Усе гаразд. - На коліна!
Руки за голову!
Ні, все гаразд. Він один із нас.
Еване, що ти тут робиш?
Допомагаю тобі.
А це хто?
Я Бен Періш.
Бен Періш?
Так.
Він був тут.
Я ж казала тобі не йти за мною.
Я вирішив не послухати тебе.
Я тут усе замінував.
Через 10 хвилин після зльоту останнього літака з дітьми
я підірву вщент це місце.
Вибач, що я тобі збрехав, Кессі.
Я помилявся, коли сказав, що я одночасно людина й Інакший.
Так не буває. Треба обирати.
Я обираю тебе.
Іди.
Вибирайтеся звідси.
Я тебе знайду.
- Хто це? - Еван Вокер.
Треба знайти Сема.
Здається, Еван Вокер от-от підірве це місце.
На поверх вище.
Крайній північний коридор, номер 22, негайно!
Куди?
Сюди.
Тримайтеся командира свого загону.
Спокійно, по черзі проходьте в транспортні літаки.
Тримайтеся командира свого загону.
Проходьте в транспортні літаки.
Ну ж бо. Швидше, народ.
Ідіть прямо.
- Тримайтеся командира свого загону. - Рухайтеся.
- Не відставати. - Куди це вони?
Подальші інструкції ви отримаєте, коли сядете в літак.
Не зупиняйтеся. Проходьте вперед.
Тримайтеся командира свого загону.
Та куди вона пре?
Семе! Семе!
Боже. Боже мій.
Привіт.
- Кессі! - Цить.
Ходімо звідси.
Мерщій.
Подальші інструкції ви отримаєте, коли сядете в літак.
Швидше.
Ну привіт!
Я так за тобою сумувала, Семе.
І я за тобою, Кессі.
Дивись, кого я тобі принесла.
Це ведмедик.
Я тебе люблю.
І я тебе, Семе.
Слухай.
Треба витягнути його датчик.
Гаразд? Боляче не буде.
Це аварійне живлення?
Усі рекрути на місці?
Так, сер. Залишилося шість бараків.
Добре.
Заводьте мою пташку. По зльоту останнього літака евакуюйте базу.
Швидше!
Чорт! Це Вош!
Біжімо! До вантажівки!
Хутко!
Семе, біжи швидше!
Давай! Лети!
Ну ж бо, Семе!
- Біжіть! - Кессі!
Трясця!
Хто це?
- Швидше! - Ну ж бо! Сідайте!
Давайте!
- Швиденько, Семмі. Сідай! - Так, давай! Ну ж бо! Сідай!
Газуй!
Дякую, що повернулася.
- Тобі краще? - Так, дякую, Дамбо.
Спочатку нехай вона поїсть.
Скажеш, якщо почне боліти.
- Гаразд. - Так.
Чашко, як почуваєшся?
Та добре.
Гаразд.
Довго ще їжі чекати?
Не знаю. Ні, недовго.
Куди ти дивишся?
Намагаюся знайти зірки.
Але ще зарано, так?
А тебе ж назвали на честь зірки?
Кассіопея.
Так. Це сузір'я.
А мене - на честь морозива "Бен і Джерріз".
Це правда. Так.
Більше за все мій тато любив морозиво.
Упевнена, тебе він любив іще більше.
Так.
Тож...
Що робитимемо далі?
Треба врятувати інших дітей.
Так.
І яким чином?
Вечеря готова.
Поки що не знаю.
То...
Подумаємо про це завтра,
а зараз давай поїмо.
Гаразд.
Семе.
Прокидайся, друзяко.
А ось і він.
Ходімо.
Ну ж бо, ледацюго. Залиш ведмедика, добре?
Інакші вважають нашу надію слабкістю,
ілюзією.
Але вони помиляються.
Надія дозволяє нам виживати.
Завдяки їй ми гнемося, залишаючись незламними.
- То ви знайомі? - Так, ми вчилися разом у школі.
Саме надія дозволить нам одного дня перемогти.
І надія робить нас людьми.