Floke!
Ketil Flatnäsa. Jag trodde aldrig att jag skulle få se dig igen.
Ändå är jag här, Ubbe. Knappast osynlig.
- Jag trodde att du var Floke. - Ser jag ut som Floke?
Du har Flokes båt. Du reste med honom för att grunda en ny bosättning.
Säg mig... Lyckades ni?
I början var det en svår kamp för oss alla.
Vi förlorade många i sjukdomar och svält.
Ibland undrade jag om vi hade gudarna emot oss -
- och om vår lilla koloni på Island skulle klara sig.
Island?
Vi kallar det så, för på vintern fylls fjordarna med isflak.
Men annars är vädret hyfsat.
Men sedan dess har det gått framåt. Vi har skördat våra första grödor.
Fler har anslutit sig och vi ska nog lyckas som Floke ville.
Jag är här för att träffa Björn.
- Min bror är nu kung. - Jag har hört det.
Jag ska visa honom min aktning.
Jag talar gärna mer om det här. Kan vi ses i stora salen sen?
Jag behöver råd, Ubbe. Du vet hur det har gått för Harald.
- Ska jag rädda honom eller inte? - Det avgör du.
Men du talade om att bygga en stad genom handel, inte erövringar.
Varför ska då de ge dig ut på äventyr utomlands?
Men kung Harald räddade mitt liv. Han stred med oss om Kattegatt.
Vilken kung kan strunta i en sådan förpliktelse?
Tur att jag inte är kung.
Vad säger du, Vitsärk?
- Jag säger ingenting. - Du måste ha en åsikt.
- Varför det? - För att det skulle vara till hjälp.
Det skulle vara till hjälp att veta var Ivar finns.
Vem bryr sig om Harald, Olof eller någon av dem?
Enbart Ivar är viktig.
Bara för dig, broder.
Jag vet inte, Björn. Jag vet inte.
Då får jag bestämma mig själv.
Där är han ju!
Vad för dig till Kattegatt, Ketil Flatnäsa?
Jag vill rekrytera nybyggare. Vilka som helst som jobbar hårt.
Floke, då? Hur är det med honom?
Varför är han inte här? Jag vill gärna träffa honom igen.
Sanningen att säga så tröttnade han på att leda en misslyckad bosättning.
Han var besviken och blev modfälld.
En dag, utan förklaring, lämnade han oss och gick sin väg.
- Har ni inte sett till honom? - Nej.
Vi letade efter honom på ön, men fann inga spår efter honom.
En sak till.
Jag hörde talas om någon som seglade västerut, troligen väster om Island.
Det sägs att han såg ett vackert, obebott land -
- men tvingades förbi av ett oväder. Har du hört den historien förut?
Jag har hört den historien många gånger och vet vem du talar om.
Han bor på Island. Han heter Ottar.
Jag måste hitta det landet. Jag skickar ut två båtar för att leta.
Följ då med till Island och träffa Ottar.
Och leta efter Floke.
Vad säger du om de österländska dockorna?
Jag tycker om dem.
- Om bara någon höll upp mig så. - Gör inte gudarna det?
Han ser sin hustru genom väggen...
...och ljuset. De är förenade.
Hans hustru är vacker, men otrogen.
Han fylls av vrede, vemod och sorg.
Hennes älskare blir hennes död.
Med tungt hjärta -
- hugger han henne -
- om och om igen.
Hon faller död ner -
- och andas inte.
Det är kungen som är sårad -
- inte hans hustru. Han är förrådd.
Kungen kan inte lita på någon.
Sorgens bägare är fylld till brädden.
Förtjänar kungen allt det?
Jag är stor!
Jag måste fara till Novgorod.
- Novgorod? - Kievrikets gamla huvudstad.
Min bror bor där. Jag måste tala med honom.
Jag nämnde ju mina familjeärenden.
Sedan kan jag bygga upp en flotta och samla ihop en här.
Du ska få träffa min skyddsling, prins Ingvar.
Son till min döde svåger, kung Rurik.
Ingvar är rikets sanne arvtagare.
- Ingrid. - Ja, Gunnhild?
Jag har sett dig titta på Björn. Så som kvinnor ibland tittar på män.
Jag förstår inte.
Du är inget barn, Ingrid.
Om du känner det jag tror så tycker jag synd om dig.
Men jag kan inte förhindra det.
Gå, du.
Sätt fart!
Sakta ner!
- Prins Helge. - Prins Helge.
Min bror.
Välkommen, prins Helge. Vad kan jag göra för er?
Ge mig något att dricka.
Jag har undrat en sak. Varför kallas du Profeten?
Det var så här...
Jag angrep Konstantinopel, besegrade försvararna och la det under mig.
Efteråt bjöds jag in till en måltid med härskarna för att sluta fred -
- för att jag inte var stark nog att hålla staden.
Men före måltiden drömde jag att vinet var förgiftat.
Så jag vägrade att dricka det.
Men två av mina befälhavare struntade i min varning och drack det.
De dog strax därpå i svåra plågor.
Från den stunden har jag kallats Profeten.
- Höskuld. - Broder.
Mina herrar.
Det här är kung Ivar. En varjagfurste.
Men ingen viktig sådan.
- Det här är prins Ingvar. - Åh! Prinsen.
Ni är visst den beryktade Ivar Benlös som är de kristnas plågoande.
Ledare av den stora hären mot England som dräpte två kristna kungar.
Det är sant. Men vad är ryktbarhet, prins Höskuld?
En chimär? Kanske en illusion?
Är det sant som det sägs, att ni tänker invadera Skandinavien?
Givetvis. Jag har länge funderat på saken.
Jag såg kung Ivars ankomst som tecken på att jag borde göra det.
Trots allt återtar vi bara det som vi har rätt till.
Inte sant, min broder?
Jag bidrar med det jag kan till din armé.
Jag hoppas att du förstår att jag som din bror inväntar din befallning.
Och du kan lita på mig vad det än gäller.
Givetvis, käre bror.
Mer vin!
För erövringar.
Erövringar.
Varför spelar ni inte?
Varför spelar ni inte? Spela!
Vad är det med dig?
Varför vill du inte dansa?
Dansa, dansa!
Polovtsi... Polovtsi!
Det har varit en lång dag!
Vi måste vila.
Ers höghet.
Ska jag rädda kung Harald eller ej?
Det är upp till dig, Björn Järnsida.
- Kan du inte tänka efter? - Jag vill veta följderna.
Du kan se in i framtiden.
Jag vet det jag vet. Och det du inte står ut med att veta.
Det är ett viktigt beslut. Jag har bara varit kung ett kort tag.
Om jag gör fel val...
Du tänker enbart på dig själv. Alla levande är likadana.
Antingen genom skuggan bakom dig om morgonen -
- eller skuggan om kvällen som går dig till mötes -
- ska jag visa dig rädsla i en näve damm.
Förlåt, jag borde inte ha frågat.
Jag säger bara en sak. Att vad du än gör -
- vad du än beslutar dig för, så svik inte dina egna gudar.
Jag förstår inte. Varför skulle jag svika mina gudar?
Låt dem inte smita.
Här behövs det mer!
Titta, Åsa! Det är Ubbe! Och se vad han har med sig!
Där är ni ju! Hej!
Har du sett den feta grisen?
Hur var besöket i Kattegatt? Minns de mig fortfarande?
Vad tror du själv?
Jag träffade Björn och Vitsärk. Björn mår bra. Vitsärk såg sjuk ut.
Han tänker ännu på Ivar.
Det gör även jag ibland.
Jag vet att han fortfarande är en del av vårt öde -
- men vi måste leva med det och gå vidare.
Jag träffade Ketil Flatnäsa.
Jaså? Vad gjorde han?
Försökte rekrytera fler bosättare till Island. Så kallas landet.
- Floke, då? Var han med? - Nej.
Han sa att Floke hade blivit besviken på deras nya liv och försvunnit.
Jag undrar vad som har hänt.
Floke kan inte vara död. Det kan jag aldrig tro.
Ketil sa också att den som såg det obebodda landet västerut...
Han heter Ottar och bor på Island.
Vi ska följa med honom så att jag får träffa Ottar.
- Så bra. - Ja.
Tack för gåvorna, Ubbe.
Nu ska vi offra något av djuren så att gudarna kan välsigna bostaden.
Jag ska bjuda in byborna till en ordentlig fest.
Halle!
Kom med hönorna!
Ivar... Upp med dig. Vi måste iväg.
Jag drömde att vinet var förgiftat och därför drack jag det inte.
Varför måste du dräpa din bror?
För att barnet tillhör mig. Inte Höskuld eller någon annan.
Hans far utsåg mig till hans beskyddare.
- Vad har Höskuld gjort? - Det sades att han lärde upp honom.
Han försökte stjäla honom från mig.
- Det kunde jag inte tillåta. - Han är bara ett barn.
Nej.
Han är inte bara ett barn. Han är den ende rättmätige arvingen.
Har man honom så har man de enda nycklarna till riket.
Och de nycklarna tänker jag hålla nära mig.
Vakna, Ingvar.
- Va? - Vakna!
- Men håll tyst! - Upp med dig.
Upp nu.
- Vad händer? - Vi har visst besökare.
Min prins! Er bror är på väg.
Vad händer, Helge?
Jag glömde att berätta det. Jag har en bror till.
Han vill visst prata med oss.
Du ska inte vara rädd.
- Vem är det där? - Har du inte hört det?
Det är kung Ivar. En varjagfurste.
- En varjagfurste? - Ja.
Vi borde tala på hans språk.
Du mördade vår bror med berått mod.
- Och helt utan anledning. - Jag hade all anledning till det.
Många anledningar. Anledningar så att det räcker.
Helge... Ser du inte hur det är?
Du är försatt i en svår situation. En omöjlig situation.
Jag borde gripa dig för dråp.
Ingen skulle hjälpa dig.
Oavsett om du tvättar händerna är de fulla av vår brors blod.
Men du kan undvika katastrofen.
Ge mig pojken, så får du och... krymplingen ge er av.
Annars slutar jag vara hövlig och gör med dig som du gjorde med vår bror.
Du borde veta bättre än att försöka utpressa mig.
Jag är Profeten.
Om inte jag, kung Ivar och prins Ingvar får fri lejd till Kiev...
...kommer du att drabbas av något fruktansvärt.
Inte om några månader.
Och inte om några veckor, utan om några dagar.
Bra försök.
Du får två timmar på dig att överlämna pojken oskadd.
Annars kommer jag att göra som jag antydde... min bror.
Är det sant? Det han sa om dig?
Min bror har sett mina spådomar besannas, så han borde tänka efter.
Underbart. Ivar?
- Du är min hustrus tjänarinna. Namn? - Ingrid.
I den här världen måste man vara försiktig, Ingrid.
Jag vill inte vara försiktig.
Halle!
Var är mina barn? Halle! Åsa! Kom här!
Hej! Så skönt att se er!
- Visa vad ni har byggt. - Här borta. Halle byggde det mesta.
- Jaså? - Det stämmer.
Oj, vad stort!
Kungen nedlåter sig att besöka en ensam jordbrukare.
Du ser inte så ensam ut.
- Ubbe. - Björn.
- Torvi. - Hej, Björn.
- Barnen är välartade tack vare dig. - Och Ubbe.
Givetvis.
- Min bror. - Kom!
Kom! Jag gillar det här stället.
- Du är duktig på att bygga, Halle. - Jag vet.
Nu går vi in.
Två timmar har gått.
- Vad har du beslutat? - Beslutat?
Jag sa ju det. Ge mig pojken, annars dödar jag dig och krymplingen.
Du kanske har glömt vad jag sa. Om du inte släpper oss oskadda -
- så kommer snart något fruktansvärt att drabba dig.
Jag tror dig inte. Du är ingen sejdare.
- Du borde nog tro honom. - Vad har det med dig att göra?
Ingenting.
Allt.
Du bluffar.
Men jag ska ge dig en möjlighet.
Och ställa en fråga som enbart en profet kan besvara.
Jag har nyligen gift mig. I hemlighet.
Enbart ett fåtal tjänare känner till vem min hustru är.
Inte ens Höskuld kände till giftermålet och min hustrus namn.
Men jag antar att du känner till det.
Inte sant, min bror?
Ja. Jag vet vad din hustru heter. Jag vet allt.
Tro mig, jag respekterar beslutet att göra dig skuldfri gentemot Harald.
Men kom ihåg att Harald svek mig personligen.
Han kidnappade Astrid och ljög för mig.
- Jag anser honom inte vara trovärdig. - Jag förstår.
Om jag var du skulle jag inte hjälpa honom.
Jag skulle låta Olof dräpa honom utan bekymmer. Men jag är inte du.
Jag befann mig i Ivars våld när kung Harald sa ifrån.
"Det är inte så vi gör."
Eftersom Harald är min bundsförvant kan jag inte överge honom.
Jag vägrade att följa med Ragnar på härjningståg -
- för att jag inte ville lämna Kattegatt utan försvar.
Kattegatt saknar inte försvar. Vitsärk sörjer för det.
- Vad är det? - Jag såg Vitsärk när jag var i stan.
Han är inte lämpad att försvara Kattegatt.
- Vad menar du? - Du vet vad jag menar.
Vitsärk är en sjuk man. Och ett fyllo.
Ja. Jag kan inte förneka det. Då finns det bara en lösning.
Jag vet att du och Torvi gärna vill ge er iväg.
Jag minns själv hur tillfredsställande det känns.
Hur det känns att längta efter frihet. Att vara viking.
Men jag ber er att skjuta upp avfärden medan jag tar itu med Olof.
Ta hand om Kattegatt och Vitsärk. Sen låter jag er fara.
- Det går vi med på. - Tack.
Tack.
Vad väntar du på?
Säg vad hon heter.
Se? Han vet inte vad hon heter. Han bluffar trots allt.
Jag visste det.
- Du vet inte vad hon heter. - Anna.
Hon heter Anna.
Ni gifte er i kyrkan här i Novgorod.
Det här är den aktuella damen.
Stämmer inte det? Din nya brud, Anna.
Nu, käre bror -
- ska du ge oss tre fri lejd härifrån, annars går mitt löfte i uppfyllelse.
Beordra krigarna att backa.
Prins Helge och hans följe ska inte besväras när de ger sig av.
Om de går med på att inte skada min hustru.
Jag behöver inte skada henne. - Kom, Anna.
Vi träffas så sällan, Dyr.
Det är synd att det måste ske under såna här förhållanden.
Men nästa gång blir det annorlunda.
Du har pojken. Vi behöver inte träffas igen.
Men vi är släkt. Släkten är viktig.
Dyr!
Vi håller kontakten.
Kanske det. Men bjud mig inte på middag.
Du glömde att ta farväl av krymplingen!
Jag har bestämt mig.
Jag tänker gå kung Harald till mötes.
Jag tycker att du är galen.
Det spelar nog inte dig någon roll.
- Kung Björn. - Jag ville tala med dig innan du for.
Du sa till Ubbe att Floke övergav bosättningen på Island.
Ja. Han var missnöjd med mycket och försvann helt enkelt.
Letade ni efter honom?
Hittade ni aldrig kroppen?
Vad tror du att han råkade ut för?
Jag vet inte. Hur ska jag veta det?
Du vet nog mycket mer än du erkänner.
Här är mitt förslag.
Jag ska samla ihop en här. Anslut dig.
Strunta i bosättningen ett tag och följ med mig.
Du kan förstås neka och ge dig av. Men det gör mig ännu mer misstänksam.
Nej. Jag följer med dig, Björn Järnsida.
Bra beslut.
Text: Ellinor Larsen www.sdimedia.com