Floke.
Kjetil Flatnese? Jeg trodde aldri jeg skulle se deg igjen.
Men her er jeg, Ubbe. Langt fra usynlig.
- Jeg trodde at du var Floke. - Ligner jeg på Floke?
Du er i Flokes båt.
Du og Floke skulle grunnlegge en bosetning. Var det en suksess?
I begynnelsen var det en stor kamp for oss alle.
Vi mistet mange gode folk til sykdom og sult.
Av og til lurte jeg på om gudene var mot oss.
Om vår lille koloni på Island kunne lykkes.
Island?
Det er det vi kaller det. For om vinteren fylles fjordene av isflak.
Men ellers er været greit.
Siden da har vi gjort fremskritt. Høstet våre første avlinger.
Andre bosettere har kommet. Vi vil nok lykkes som Floke ønsket.
Jeg er her for å treffe Bjørn.
- Broren min er konge nå. - Jeg hørte det.
Jeg skal vise min respekt.
Jeg vil gjerne snakke mer om dette. Kan vi møtes i storsalen?
Jeg trenger råd, Ubbe. Du vet hva som skjedde med kong Harald.
- Bør jeg redde ham? - Det er opp til deg.
Men du skulle gjøre Kattegat stort gjennom handel, ikke erobring.
Hvorfor velge å dra på utenlandske eventyr?
Men kong Harald reddet livet mitt.
Han hjalp oss å ta tilbake Kattegat.
Hva slags konge ville ignorere en sånn forpliktelse?
Jeg er glad jeg ikke er konge.
Hva sier du, Hvitserk?
Jeg sier ikke noe.
Du må ha en mening.
- Hvorfor det? - Fordi det ville hjelpe meg.
Det ville hjelpe oss alle om vi visste hvor Ivar er.
Hvem bryr seg om Harald, Olav eller noen andre?
Bare Ivar betyr noe.
Bare for deg, bror.
Jeg vet ikke, Bjørn. Jeg vet ikke.
Jeg må visst ta beslutningen selv.
Der er han! Hva fører deg hjem til Kattegat, Kjetil Flatnese?
Jeg rekrutterer nye bosettere.
Jeg bryr meg ikke hvem så lenge de jobber hardt.
Og hva med Floke? Hvordan har han det?
Hvorfor kom han ikke? Jeg ville se ham igjen.
Floke ble visst lei av å lede en koloni som ikke fungerte.
Han var skuffet og ble oppgitt.
Så en dag forlot han oss bare uten forklaring.
- Har dere ikke sett ham siden? - Nei.
Vi lette etter ham i lang tid. Vi fant ingen spor etter ham.
Det er én ting til.
Jeg hørte om en vandrer som seilte vestover.
Sikkert vest for deres Island.
Det sies at han så et vakkert, ubebodd land -
- men ble drevet forbi av en storm. Har du hørt den historien?
Mange ganger. Og jeg kjenner vandreren du snakker om.
Han bor på Island. Han heter Ottar.
Jeg trenger å finne det landet. Jeg utruster to båter til det.
Kom til Island og treff Ottar, da.
Og for å lete etter Floke.
Hva synes du om disse dukkene fra Østen?
Jeg liker dem.
- Bare noen kunne holde meg oppe. - Gjør ikke gudene det?
Gjennom skyggene og lyset kan han se henne.
Men ikke alene. Det er kona hans.
Vakker, troløs.
Vrede, sorg og tap fyller hjertet hans.
Ryktene var sanne.
Han dreper elskeren hennes.
Så, i sin pine, stikker han henne.
Igjen og igjen. Hun skriker ikke.
Hun faller sammen. Livløs, uten å røre seg.
Men det er ikke kona hans...
...det er kongen som er såret. For alltid mistenksom.
Tilliten hans er brutt. Sjelen hans er snytt.
Han er full av bitterhet. Forrådt. Alene.
Fortjente han dette? Den store, ømme kongen?
Jeg må til Novgorod.
- Novgorod? - Den gamle rus-hovedstaden.
Broren min bor der. Jeg må snakke med ham.
Jeg har familieanliggender.
Så kan jeg fokusere på å bygge en flåte og samle en hær.
Du skal møte min myndling, fyrst Igor.
Sønn av min avdøde svoger, kong Rurik.
Igor er rikets sanne arving.
- Ingrid. - Ja, Gunnhild?
Jeg har sett deg kikke på Bjørn. Sånn kvinner iblant kikker på menn.
Hva mener du?
Du er ikke et barn, Ingrid.
Føler du det jeg tror, synes jeg synd på deg.
Men jeg kan ikke stoppe din følelse.
Gå, du.
Hvor er broren min?
Hans Høyhet kommer snart, fyrst Oleg.
- Han unnskylder. - Gi meg en drink.
Jeg har vært nysgjerrig etter å vite: Hvorfor kalles du Profeten?
Det skjedde sånn...
Jeg angrep Konstantinopel og underla meg byen.
Så ble jeg invitert på middag hos lederne for å slutte fred.
For jeg var ikke sterk nok til å okkupere byen permanent.
Men like før måltidet hadde jeg en drøm.
Jeg drømte at vinen min var forgiftet.
Så jeg nektet å drikke den.
Men to av kommandantene mine ignorerte advarselen min og drakk.
De døde like etter under store lidelser.
Fra det øyeblikket ble jeg kalt Profeten.
- Askold. - Bror.
Deres Høyhet.
Tillat meg å presentere Ivar Beinlause. Han er viking.
Vi bør nok snakke norrønt.
- Dette er fyrst Igor. - Å, fyrst...
Du er visst den berømte Ivar Beinlause, alle kristnes svøpe?
Leder av hæren som herjet England og drepte to kristne konger.
Det stemmer. Men hva er berømmelse, fyrst Askold?
Hjernespinn? En illusjon, kanskje?
Stemmer det at du har planer om å invadere Skandinavia?
Selvfølgelig. Det har jeg vurdert lenge.
Jeg tok kong Ivars ankomst som et tegn på å fortsette med planene.
Vi vil tross alt bare ta tilbake det som tilhører oss.
Er du ikke enig, bror?
Jeg vil bidra med alt jeg kan til hæren din.
Jeg håper at du anerkjenner at jeg som din bror står parat til å adlyde.
Og at du kan stole på meg i alle ting.
Selvfølgelig, kjære bror.
Mer vin!
For erobring.
Erobring.
Hvorfor spiller dere ikke?
Hvorfor spiller dere ikke? Spill!
Hva er det med dere? Vil dere ikke danse?
Dans! Dans!
Kjære Gud! Hjelp meg! Hjelp!
Jeg har blitt forgiftet!
Oleg!
Det har vært en lang dag!
Vi må hvile.
Deres Høyhet.
Bør jeg redde kong Harald eller ei?
Det er din sak, Bjørn Jernside.
- Er du rådvill? - Jeg vil vite konsekvensene.
Du kan se. Du kjenner fremtiden.
Jeg vet det jeg vet. Og det du ikke kan holde ut å vite.
Det er en stor avgjørelse. Jeg har bare vært konge en kort stund.
Velger jeg feil...
Du tenker bare på deg selv. De levende er alle like.
Om det er fra din skygge som om morgenen glir bak deg -
- eller din skygge som om kvelden reiser seg for å møte deg -
- vil jeg vise deg frykt i en håndfull støv.
Unnskyld, jeg burde ikke ha spurt.
Jeg vil bare si dette: Hva du enn gjør -
- eller beslutter, ikke forråd dine egne guder underveis.
Jeg forstår ikke. Hvorfor skulle jeg forråde mine egne guder?
Ikke la dem løpe.
Vi trenger mer tau til taket.
Se, Asa, det er Ubbe. Og se hva han har med.
Der er de. Hei.
Så du den feite, lille grisen? Se til ham.
Hvordan var besøket i Kattegat? Husker de meg fortsatt?
Hva tror du?
Jeg møtte Bjørn og Hvitserk. Bjørn har det bra. Hvitserk så syk ut.
Han hjemsøkes av Ivar.
Av og til tenker jeg også på Ivar.
Jeg vet at han fortsatt er en del av vår alles skjebne, men...
Vi må bare akseptere det og fortsette livene våre.
Jeg møtte Kjetil Flatnese.
- Kjetil Flatnese? - Hva gjorde han?
Han prøver å rekruttere flere til bosetningen på Island.
Det er det de kaller det.
- Hva med Floke? Var han med? - Nei.
Han sa at Floke ble desillusjonert over det nye livet deres -
- og forsvant uten varsel.
Hva kan ha skjedd med ham?
Floke kan ikke være død. Det tror jeg ikke.
Kjetil fortalte meg også -
- at vandreren som så ubebodd land lenger mot vest...
Han heter Ottar og bor på Island.
Jeg sa at jeg ville bli med og treffe Ottar.
- Det er godt nytt. - Ja.
Takk for gavene, Ubbe.
Nå må vi velge et dyr å ofre, så gudene kan velsigne den nye boligen.
Jeg inviterer de lokale, og vi skal feste.
Hali!
Kom med hønene.
Ivar, stå opp. Vi må dra.
Jeg drømte...
...at vinen min var forgiftet, så jeg drakk den ikke.
Hvorfor måtte du drepe broren din?
Fordi dette barnet tilhører meg. Ikke Askold eller noen andre.
Faren hans gjorde meg til verge.
- Hva gjorde Askold? - Jeg hørte at han oppdro barnet.
Han prøvde å stjele ham fra meg.
- Det kunne jeg ikke tillate. - Han er bare et barn.
Nei.
Han er ikke bare et barn. Han er den eneste rettmessige arvingen.
Å styre ham er å besitte rikets nøkler.
Og jeg vil holde de nøklene trygt forvart.
- Igor, våkne. - Hva er det?
- Våkne! - Hva skjer, din djevel?
Ikke skap deg nå. Det er på tide å dra.
- Hva skjer? - Vi har visst gjester.
Fyrst, fyrst... Din bror Dir er på vei.
Oleg, hva skjer?
Jeg glemte å fortelle at jeg har en bror til.
Han vil visst snakke med oss.
Du trenger ikke å være redd.
- Hvor er gutten? - Han har det bra.
- Hvem er krøplingen? - Har du ikke hørt det?
Det er Ivar Beinlause. Vikingen.
Vikingen?
Vi bør snakke hans språk.
Faktum er at du kaldblodig drepte broren vår.
- Uten grunn. - Jeg hadde all grunn.
Mange grunner.
Nok grunner.
Oleg, ser du hvordan det er?
Du er i en dårlig situasjon.
En umulig situasjon.
Jeg burde pågripe deg for drap.
Ingen ville hjelpe deg.
Uansett hvor mye du vasker hendene, har de vår brors blod på seg.
Du kan selvfølgelig unngå katastrofe.
Gi fra deg gutten, så kan du og krøplingen dra.
Ellers kan jeg ta meg av deg som du tok deg av broren vår.
Du, av alle, burde vite bedre enn å true og presse meg.
Jeg er Profeten.
Og jeg vet at om du ikke gir meg, Ivar og Igor fritt leide til Kiev...
...vil det skje noe fryktelig med deg.
Ikke om noen måneder.
Selv ikke om noen uker. Men om noen dager.
Bra forsøk.
Du har to timer på å gi fra deg gutten uskadet.
Ellers vil jeg gjøre som antydet, bror.
Er det sant? Det han sa om deg?
Broren min har sett nok av profetiene mine gå i oppfyllelse...
...til at han i det minste nøler.
Så fint. Ivar?
- Du er min kones tjener. Navn? - Ingrid.
I denne verden må du være forsiktig.
Jeg vil ikke være forsiktig.
Hali!
Hvor er barna mine? Hali! Asa! Kom hit!
Hei! Det er godt å se dere.
- Vis meg hva dere har bygget. - Kom. Hali bygget det meste.
- Gjorde han? - Du har rett.
Oi, det er så stort!
Kongen nedverdiger seg til å besøke en ensom, gammel bonde.
Du ser ikke så ensom ut.
- Ubbe. - Bjørn.
- Torvi. - Hei, Bjørn.
- Barna gjør ære på deg. - Og Ubbe.
Og selvfølgelig Ubbe.
- Bror. - Kom.
Kom igjen. Jeg liker dette stedet.
- Du er en byggmester, Hali. - Jeg vet det.
La oss gå inn.
Du har hatt to timer.
- Hva er beslutningen din? - Beslutningen min?
Jeg sa det jo.
Gi fra deg gutten, ellers dreper jeg deg og krøplingen.
Du har kanskje glemt hva jeg sa. Med mindre du lar oss tre gå -
- uskadd, vil det i løpet av en dags tid skje deg noe fryktelig.
Jeg tror deg ikke. Du er ikke synsk.
- Du bør nok tro ham. - Hva angår det deg?
Ingenting.
Alt.
Du bløffer.
Men jeg skal la tvilen komme deg til gode.
Jeg skal stille et spørsmål bare en sann profet kan besvare.
Jeg giftet meg nylig. Hemmelig.
Min kones identitet kjennes bare av noen få tjenestefolk.
Selv ikke Askold visste om det.
Men jeg antar... at du vet det.
Gjør du ikke, bror?
Jo. Jeg vet hva kona di heter.
Jeg vet alt.
Tro meg, Bjørn. Jeg respekterer at du vil komme overens med Harald.
Men husk at Harald forrådte meg personlig.
Han kidnappet Astrid og løy for meg.
- Jeg tror ikke på ham. - Jeg forstår.
Hvis jeg var deg, hadde jeg ikke hjulpet.
Jeg hadde latt kong Olav drepe ham. Men jeg er ikke deg.
Jeg husker at jeg var i klørne til Ivar, og Harald sa:
"Stopp. Vi gjør ikke sånt."
Og etter at vi ble allierte, er det ikke vår måte.
Jeg er ikke en som svikter.
Jeg husker at jeg ikke ville på tokt med Ragnar -
- nettopp fordi jeg fryktet å la Kattegat være forsvarsløst.
Kattegat vil ikke være forsvarsløst. Hvitserk tar hånd om det.
- Hva er det? - Jeg så Hvitserk i byen.
For å være ærlig kan han ikke stå for forsvaret.
- Hva mener du? - Det vet du.
Hvitserk er en syk mann. Og en fyllik.
Ja, det kan jeg ikke benekte.
Det er bare én ting å gjøre.
Jeg vet at du og Torvi gjerne vil reise.
Jeg husker den store tilfredsstillelsen -
- og forventningen, den store trangen til å være fri.
Til å være viking.
Men jeg vil be dere om å vente.
Utsett det til jeg har tatt hånd om kong Olav.
Pass på Kattegat og Hvitserk, og reis med min velsignelse.
- Vi er enige. - Takk.
Takk skal dere ha.
Hva venter du på?
Si hva hun heter.
Ser dere? Han vet ikke hva hun heter.
Han bløffer likevel.
Jeg visste det.
- Du vet ikke hva hun heter. - Anna.
Hun heter Anna.
Dere giftet dere i kirken St. Magnus her i Novgorod.
Dette er visst den aktuelle damen.
Har jeg rett?
Det er din nye brud, Anna.
Nå, min kjæreste bror -
- vil du gi oss tre fritt leide herfra, ellers blir mitt løfte sant.
Gi soldatene ordre om å trekke seg.
Fyrt Oleg og hans følge skal uantastet få reise...
Hvis de ikke gjør kona mi noe.
Jeg trenger ikke å skade henne. Kom, Anna.
Vi møtes så sjeldent, Dir.
Det er synd at det må være under sånne forhold.
Men neste gang blir annerledes.
Du har gutten.
- Du trenger ikke å se meg igjen. - Men vi er familie. Den er viktig.
Dir!
Vi bør holde kontakt.
Kanskje.
Men ikke inviter meg til middag.
Du sa ikke farvel til krøplingen!
Jeg har bestemt meg.
Jeg skal besvare kong Haralds rop om hjelp.
Jeg synes at du er gal.
Det betyr nok ikke noe for deg.
- Kong Bjørn. - Jeg ville snakke med deg før du dro.
Du fortalte Ubbe og de andre at Floke bare forlot bosetningen.
Ja. Han var utilfreds med mange ting.
Og forsvant bare.
Og dere lette etter ham?
Dere fant aldri et lik?
Hva tror du skjedde med ham?
Jeg vet ikke.
Hvordan kan jeg vite det?
Jeg har en følelse av at du vet mer.
Så her er forslaget mitt:
Jeg samler en hær. Slutt deg til meg.
Glem bosetningen på Island en stund og bli med meg.
Du kan si nei og dra.
Men det ville gjøre meg enda mer mistenksom.
Nei.
Jeg blir med deg, Bjørn Jernside.
Godt valg.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com