Hvad?
Hvad kan du se?
Jeg kan ikke se nogen af vores både.
Mor havde ret.
Næsten.
Hvilke våben har vi?
Nå, far. Hvad gør vi?
Din søn stiller et godt spørgsmål. Vi har store problemer her.
- Så hvad vil du gøre ved det? - Det ved jeg ikke endnu.
Så må du finde ud af det. For alt det her er din skyld.
Du fik os hertil. Denne lille gruppe er vist de eneste, der er tilbage.
Hvor er nu din hævnende hær, Ragnar Lothbrok?
Det skal jeg sige dig. På bunden af havet, som fiskeæde!
Jeg vil foreslå, at I alle sammen varmer jer lidt.
Kom væk!
Godt!
Lad os komme af sted.
Glem den tingest. Bare kravl.
Med den her kan jeg gå som en normal mand.
Flyt dig!
Jeg vil ikke stå hele dagen og se på, at du prøver at være normal.
- Det vil du aldrig blive. - Jeg er normal!
Nej, du er ikke.
Når du indser dét, vil storhed indfinde sig.
Kravl nu!
NORMANDIETS KYST
Frankerriget.
Vil du prøve at kontakte onkel Rollo?
- Far! - Åh, William!
- Marcellus. Kom! - Kom, børn!
Nu er vi nødt til at bære krøblingen.
- Du får skylden for katastrofen. - Det ved jeg godt.
Hvad er så sjovt?
At den store Ragnar Lothbrok er sygeplejerske for en krøbling.
Hedninge.
Hvad nu, prins Aethelwulf?
Vi finder Ragnar Lothbrok.
Se, hvor godt forræderi betaler sig, Bjorn.
Gør ikke noget dumt, Floki.
Jeg har aldrig gjort noget dumt.
Men døden er måske bedre end omgang med afskum.
Velkommen, Bjorn Ironside.
Også til jer, Floki og Helga.
Også Dem, Hvitserk.
Velkommen.
Jeg vil ikke undskylde. Hvad skulle meningen være?
Vi er, hvor vi er.
Guderne har talt.
Dette er min hustru, prinsesse Gisla.
Og vores børn, William ...
... Marcellus ...
... Celsa.
Spørg dem, hvorfor de er her. Hvad ønsker de?
Min hustru vil vide, hvorfor I er her.
Det samme vil jeg.
Jeg vil gerne hertil.
Til dette hav.
Men jeg skal sejle langs jeres kyst for at nå dertil.
- Jeg behøver frit lejde for flåden. - Til gengæld for hvad?
Til gengæld for ikke at angribe jeres byer, hvilket vi ville gøre.
- Må jeg tage det her? - Nej.
Fratag fangerne deres våben.
Fangerne til tårnet!
Hvor længe tror du, du kan holde os fanget, forræder?
Vi har 60 skibe uden for jeres havne, fulde af vikinger!
Tror du ikke, de vil banke på, hvis vi ikke vender tilbage?
Holder vi os til kysten, kan vi finde fiskerlandsbyen.
Vi kan slå lejr og stjæle en båd om morgenen.
Det er vel dét, du vil gøre? Hvad andet er der for os?
Det er det eneste, vi kan gøre.
De soldater vil nu have opdaget vraget.
De vil lede efter os.
Og finder de os, vil vi ligne en del af en overfaldskommando.
En lille trussel, men dog en trussel.
Ingen tvivl om, hvad de vil gøre med os.
Er det mon muligt, at vi kan stjæle en båd?
Jeg kom ikke her for at tage tilbage.
Derfor kan vi ikke længere rejse med vores venner.
Hvad ... Hvad taler du om?
Det kan kun være dig ... og mig.
Dig og mig?
- En gammel mand og en krøbling? - Ja.
Jeg genindtager Kattegat.
Aslaug dur ikke til at være dronning.
- Og Ragnars sønner? - Født af en heks.
Stadig hans sønner.
Bjorn, Hvitserk og Ivar er alle borte.
Men Ubbe og Sigurd bliver. Vil du også dræbe dem?
Torvi!
- Hvem er det? - En slavepige. Margrethe.
- Hvorfor har du hentet hende? - Hun blev brugt af Ragnars sønner.
- Hadede du alle sønnerne? - Nej.
- Jeg troede, Ivar ville dræbe mig. - Men Ivar er væk.
Spørgsmål nok. Jeg må tale med Torvi.
- Hvordan har Guthrum det? - Han er glad og rask.
Du må vende tilbage til Kattegat, inden dit fravær bemærkes.
Men når du vender tilbage, er der noget andet, du skal gøre.
Hvad ønsker du, krøbling?
Nej!
Ivar! Ivar! Du behøver ikke at dræbe mig.
For du kan få det her.
Et interessant sted, du har bragt os til.
Bare det ikke er mit sidste sted.
Hvorfor taler du ikke?
Kan det være, fordi du ved, du gjorde en fejlbedømmelse?
Vi troede helt på dig og troede, at guderne også gjorde det.
Du må dog have en plan for at få os ud af dette rod?
Og jeg er sikker på, at vi alle gerne vil høre den.
Hvordan kunne du tro, at du kan forhandle med Rollo?
Han har dræbt hundredvis af vores folk! Har løjet og snydt.
Bedraget sin bror, fornægtet guderne og begået alskens forbrydelser.
Vi burde have angrebet hans flåde!
Så kunne vi dog have kæmpet og være døde som vikinger, ikke får.
Du skal komme med mig.
Skuf os ikke, Ironside.
Nå ... Ragnar er vendt tilbage.
Han kom med en flåde, men hans skibe blev knust i stormen.
Det virker usandsynligt, at mange overlevede.
Men nogle overlevende blev fundet slagtet nær Wareham.
- Hvem dræbte dem? - Det ved jeg ikke.
Men det var ikke os.
- Og ingen spor efter Ragnar? - Nej.
Led videre. I mellemtiden må jeg rejse til rådsforsamling i Repton.
Jeg kan ikke svigte mine pligter, fordi én mand er trængt ind i riget.
Han er ikke blot én mand. Han er sin races historie, far.
Han er fjendens ansigt, som vi altid må bekæmpe og overvinde.
Og er vi Guds lam, er han den evige ulv.
- Undskyld. Jeg ville ikke afbryde. - Det gjorde du heller ikke.
Hvad er det?
Ragnar Lothbroks ravnebanner. Han er vist tilbage for at plage os.
- Vil han komme her? - Hvem ved?
Men er han ikke i spidsen for 3000 krigere, er jeg ikke urolig.
Uanset hvad min søn siger, er han trods alt ...
... kun en mand.
Hvordan ved vi, at vi går i den rigtige retning, far?
Alle veje fører til tronen.
Lyder godt, men det er nok forkert.
Du ønsker nok, at du aldrig havde taget mig med, ikke?
Og du ønsker, at du havde dræbt mig ved fødslen, som du gerne ville.
Kun når du taler.
Jeg troede, dine ben var en svaghed, og at du ikke ville overleve.
Jeg tog fejl.
Dine ben har givet dig en styrke, som tilmed dine brødre ikke har.
Du er som en døv mand, hvis syn er skarpere end alle andres.
Du er noget særligt. Ikke på trods af dine ben ...
... men på grund af dem.
Det er vist første gang, du har indrømmet at have taget fejl.
Det vil aldrig ske igen. Så nyd det.
Bjorn, lad mig præsentere for dig:
Johannes Scotus Erivgena, en bibliotekar.
Jeg har bedt ham komme fra Paris.
Derfor forsinkelsen. Kom.
Jeg ønsker, at Scotus forklarer dette kort for dig.
Hvad du ser på bordet foran dig -
- er Strabo-kortet med hele vejnettet -
- i Romerriget på dets højdepunkt.
Dit eget kort er kun et fragment af dette.
Man kan se, at hele riget blev bygget omkring Middelhavet.
Det begyndte i Rom og annekterede alle disse græske områder.
Så kom det hertil. I det, der nu kendes som saracenernes Spanien.
Det vil sige et muslimsk kalifat.
Så for at nå det omsluttede hav ...
Må du sejle gennem farligt farvand -
- og ind i den Den Biscayiske Bugt, her.
Den er også berygtet for sine storme og sit oprørte hav.
Men først må vi sejle langs Frankerrigets kyst.
Er der nogen anden rute? Kan du ..?
Nej.
Ingen anden rute.
Vil du give os frit lejde langs Frankerrigets kyst -
- så vi kan sejle uantastede?
Nej.
Kun hvis I lader mig komme med jer.
Kom så, æsel.
Hvad nu, hvis vi går i den forkerte retning?
Så vender vi omkring og går den anden vej.
- Hvad er der med dig? - Hvad?
Det lader ikke til, at du accepterer gudernes dom.
Hvad er deres dom? Sig mig det.
Vil du vide, om du stadig har gudernes yndest, så se på os.
Du giver guderne for stor ære.
Nå, så du er uenig med os alle sammen?
Med seeren? Med alle?
Hvad så, hvis jeg er det? Hvad?
Jeg formoder, at det er derfor, du er den, du er.
Det har jeg aldrig tænkt over før.
Du var bare min berømte far. Jeg troede, du var gudernes udvalgte.
Men ... det passer måske ikke.
Men du er ikke viking. Du gav afkald på din arv!
Du tog vores verden og vores Gud til dig, og jeg fødte dine børn.
Og de er ikke vikinger.
Mente jeg, de var dét, ville jeg dræbe dem, før jeg dræbte mig selv.
Alt, hvad du siger, passer.
Men jeg elsker dig, og jeg elsker mine børn.
Men jeg kan ikke fornægte den del af mig, der er viking, skønt jeg prøver.
Du prøver måske ikke nok.
Når du hører torden, er det kun torden.
Men for mig er det stadig Thor, der slår med sin hammer.
Hvis du rejser, uanset om du lever eller dør, vil det være slut for os.
Kom så, bror! Af sted.
To sønner af Ragnar Lothbrok!
- Hvor er vi privilegerede. - Hvis du siger det.
Hvor mange er I i alt?
Hvem kan sige det med sikkerhed?
- Jeg kender i hvert fald én. - Ja.
Og må guderne være med Bjorn og vores bror Hvitserk, hvor de end er.
- Skål. - Skål.
Men I er her. Det samme er Margrethe.
Det hørte vi. Vi ved ikke præcis hvorfor.
Margrethe har inviteret jer her, fordi hun elsker jer begge to.
- I må beslutte det indbyrdes. - Medmindre ...
... at I beslutter, at I kan dele hende.
Jeg beklager meget.
Hallo! Luk os ud!
Årer!
Træk ham op!
Ro!
Nok!
Dette er mit folk.
Vi klarede det.
Når vi kommer indenfor, bliver vi adskilt.
Er du kløgtig, bliver du ikke skadet.
Når jeg kan, finder jeg dig.
Jeg ved, hvad jeg skal gøre.
Jeg tror, du tog mig med hertil af en årsag.
Uanset hvad de gør med mig ...
... så opfør dig som en krøbling.
Så føler de sig ikke truede af dig.
Og hvad gør de mod dig?
Så jeg skal se på, mens du kommer til skade?
Det lyder som en god plan.
Min herre ...
Bueskytter!
Tekster: Peter Buhl www.sdimedia.com