- Er det her slutningen? - Nej.
Kong Olaf har inviteret dig til et festmåltid.
Kom og sæt dig!
Vil du have lidt hestelever? Det er helligt for gudinden Freja.
Nej.
Tak.
Tørstig, hvad?
Man serverer ikke mjød, hvor jeg har holdt til.
Jeg har tænkt på vores forskellige livslodder.
Hvis det er sandt, at nornerne spinder vores skæbne -
- hvad hjælper dem så med at træffe deres beslutninger?
Lytter du til mig? Jeg berøvede dig dit kongerige!
Er det vilkårligt?
Eller er der noget, som er årsag til det hele?
Bliver vi for eksempel straffet for vores hybris?
Fordi vi tager guderne for givet? Har vi den skæbne, som vi fortjener?
Du kan have ret.
Det er ikke noget argument! Du er en fange i min vold.
Er det noget, som du fortjener?
Med andre ord: Har det intet med mig at gøre?
Du fandt mig, da jeg lå hårdt såret på slagmarken.
Hvis du havde forladt mig, så jeg døde -
- havde det klart været anderledes.
Det, der er skæbnebestemt... udleves af os alle.
Men vi kan ikke gøre for det.
Jeg kan dog ikke tro, at guderne leger med os for fornøjelsens skyld.
Én ting er jeg sikker på: Den kristne gud vil udslette vores guder.
- Hvordan kan du være sikker på det? - Jeg kan mærke det i min lever.
Men ikke før jeg er nået frem til Valhal.
Men jeg overvejer, om jeg skal få dig slået ihjel eller ej.
Har det nogen betydning?
Undskyld, jeg spørger, fyrst Oleg, men var profetien sand?
Ville din bror komme ud for noget forfærdeligt?
Nej, ikke så vidt jeg ved. Jeg bluffede.
Bluffede? Jaså...
Hvordan kendte du så til fyrst Dirs nye hustru? Det er overraskende.
Overhovedet ikke. Det var ret let.
Anna har været en af mine elskerinder.
Hun bad om lov til at ægte min bror.
Da jeg begyndte at blive træt af hende, tillod jeg det.
Hun foregav bare være bange.
Hvorfor forfølger du mig?
Hvor jeg end går, føler jeg dit blik på mig.
- Jeg burde være hos dig. - Hvorfor det?
Jeg ved, jeg bringer held med mig.
- Hvordan kan du sige det? - Fordi det er sandt.
Hver mand, jeg vælger at være sammen med, bliver heldige.
Det er spild af tid. Jeg har en kone, som jeg elsker.
Hvad angår det mig?
Jeg kan hjælpe dig.
Med mig ville du aldrig tvivle på dig selv igen -
- og du ville blive den største konge, der har levet.
Du har valgt den forkerte mand. Som sagt er jeg ikke fri.
Jeg ved det. Det er dit problem. Men det kan du løse.
Trods alt... er du jo konge.
Thora!
Thora ...!
- Er du Lagertha? - Ja.
- Er I alle fra landsbyen? - Nej, ikke os alle.
Nogle af os bor i en anden landsby cirka 20 km herfra.
Vi ville se, om rygterne stemte.
- Hvor er jeres mænd? - De fleste af os er enker.
Vi har mistet vores mænd og ældre sønner i uvejr og stridigheder.
Nu opfostrer vi børnene alene. Livet er hårdt.
Det forstår jeg godt.
Men det bliver måske bedre, hvis jeg deler det med jer.
Hvitserk... Hvitserk.
Det plager mig og os alle at se dig sådan her.
Jeg går mellem stederne.
Jeg kan se det sted, hvor min mor blev dræbt.
Og jeg kan se det sted, hvor Thora blev brændt levende.
Og alle andre steder...
...ser jeg Ivar.
Han er altid hos mig.
Lige nu sidder han derhenne og kigger på mig.
Kigger på mig og venter.
Venter på mig.
- Det gør han ikke. - Selvfølgelig gør han det.
Jeg ser ham.
Jeg ser ham. Det er genfærdene.
Genfærd?
- Er du gravid? - Ja.
Jeg har altid villet have en søn. Eller en datter. Jeg er ligeglad.
Bare... nogen at elske.
Hold øje med drengen. Sker der noget, er du ansvarlig.
Ja, min fyrste.
Vil I lede efter et uopdaget land midt i havet?
Skal I virkelig tage Hali og Asa med på en så farlig opdagelsesrejse?
- Det har jeg ikke tænkt på. - Det har jeg.
- Hvad foreslår du, Lagertha? - At I lader dem være hos mig.
Jeg tager mig gerne af dem, og jeg kan lære dem et og andet.
Og hvis du risikerer at føle dig ensom?
Ja, så ville de holde mig med selskab. Det benægter jeg ikke.
- Hvad siger du? - Godt, hvis børnene ønsker det.
Det synes jeg også.
Eftersom du venter vores første barn, bør du måske også blive hjemme?
Hvad sagde du?
- Jeg sagde, at eftersom... - Jeg hørte det godt. Og tonen.
"Stakkels lille kvinde. Så svag og så hjælpeløs."
"Du er gravid. Vi må tage os af dig."
- Sådan mente jeg det ikke. - Jaså?
Ved du hvad, Ubbe Lothbrok? Jeg vil ikke blive her.
Jeg har fået nok af kompromiser. Hvor du end tager hen, tager jeg med.
Det, du gør, vil jeg også gøre. Jeg følger dig til verdens ende.
Er det ikke, hvad kærlighed betyder?
- Skål! - Skål!
Er du sikker på, at du skal hjælpe kong Harald?
Hvad mener du? Synes du også, at jeg er skør?
Nej. Hvis du stoler på dig selv, er det den rigtige ting at gøre.
- Hvitserk har det skidt. - Det ved jeg godt.
Jeg fik Ubbe og Torvi til at blive og tage sig af ham -
- og tage sig af Kattegat med dig.
Hvad vil du have, vi skal gøre med Kattegat?
Jeg vil sætte Kattegat på kortet.
Verden skal vide, at man kan handle med os. Intet må hindre det.
Hvad med dig?
- Hvad mener du? - Er du stadig viking?
Vil du i hemmelighed altid være på farten?
Nej, selvfølgelig ikke.
Jeg har fundet mit faste holdepunkt her.
Alfader, Thor, Frej og Freja -
- modtag vores blodoffer.
Velsign dette hus og alle, der bor her.
Alfader, hør vores bøn.
Hør vores bøn!
Lad ingen trolddomskunst udtale nogen besværgelse over huset -
- og lad ingen diser eller spøgelsesagtige gander -
- eller genfærd komme ind ad døren.
Lad aldrig de dødes ånder komme inden for portene.
Alfader, hør vores bøn.
Hør vores bøn.
Maren kan føre mareridt med sig til dette sted -
- men lad landvætterne være dets skytsånder.
Og lad fred råde på dette sted.
Kom her, Bjorn. Fornægt ikke guderne.
Jeres far har bedt os om at sørge for Kattegat, før vi rejser.
Hjælp Lagertha med gården og husk, at vi elsker jer.
Vi vil tænke på jer hver dag.
Og en dag skal vi være sammen igen.
- Det vil jeg bede til guderne om. - Det vil vi alle bede til, Asa.
Mine kære børn! Hvad skal jeg sige? Ubbe har sagt alt.
- Du kan sige, at du elsker os. - Jeg elsker jer af hele mit hjerte.
I er min gave fra guderne.
Derfor er jeg glad for, at Lagertha tager sig af jer og oplærer jer.
Kom.
Vi overlader dem til dig.
Pas godt på dig selv, Torvi. Og du med, Ubbe.
Ikke flere afskeder. Vi ses igen en skønne dag. Det er jeg sikker på.
Jeg tænker på Kattegat. Hvordan går det med invasionen?
Jeg er begyndt at lægge planer. Bare rolig.
Men den slags tager tid.
- Forberedelser er vigtige. - Ja.
Først må jeg tage mig af min bror.
Hvad mener du?
Han var fræk nok til at true mig. Der er ingen undskyldning for det.
Jeg troede ikke, han var så ambitiøs.
Nu ved jeg, at han udgør en trussel mod kongeriget og mod mig.
Han tror, han er en løve.
Men han er bare en hund!
Den!
Hør her.
Hvem kan høre lyden af voksende græs?
Lyden af ulden, der vokser på fårets ryg?
Hvem behøver mindre søvn end en fugl?
Hvem er så skarpsynet, at han både dag og nat -
- kan se den mindste bevægelse 500 kilometer væk?
- Heimdal! - Heimdal!
Ja, Heimdal.
Men hvem forstod, det var Heimdal, den skikkelse på stranden?
Heimdal, gudevagten, havde efterladt Gjallarhornet i Mimers brønd.
Han forlod Guldtop, hingsten med den gyldne manke, bag stalddøren -
- og gik alene over den brændende regnbuebro -
- fra Asgård til Midgård.
Det var forår, tid til at så.
Guden gik væk fra Bifrost over blød, grøn jord -
- og snart kom han til verdens ende.
Hele dagen, mens solen flygtede vestpå fra ulven...
...begav han sig frem langs den bølgede linje -
- hvor jorden møder det dybe hav.
Broder!
Du havde ingen ret til at gøre det her, broder!
- Jeg havde mulighed og vilje. - Men hvorfor?
Du ville tage drengen fra mig, og du ville dræbe mig.
Sit!
Du dræbte vores bror. Jeg var rystet efter vores brors død.
Jeg sværger, at det aldrig sker igen.
Hvordan skal jeg kunne stole på dig?
Jeg lovede vores far, at jeg skulle tage mig af dig.
Jeg sværger på din hustrus grav.
Jeg kender et sted. Et bedre sted.
Hvad vil du gøre ved mig?
Behandle dig, som du fortjener, min kære bror.
Jeg har jo sagt det...
Fra nu af kan du stole på mig.
Jeg sværger på den hellige jomfru. Eller hvad du vil.
Sværg i Odins navn.
Odin?
Det kan jeg ikke.
Godt så.
Vil du virkelig gøre det her? Min bror?
Ja.
Broder!
Det føles underligt at sidde her.
Engang sad min far kong Ragnar her. Min mor, dronning Aslaug, Lagertha.
Og nu kong Bjorn Ironside.
Men jeg sidder her kun midlertidigt.
Kong Bjorn vender tilbage så snart, hans opgave er fuldført.
Men i mellemtiden går livet videre.
Vigtige spørgsmål kan ikke efterlades ubesvarede.
Har I problemer med naboer eller slægtninge -
- eller hvis I vil have oprejsning, kan I tale med mig.
Som lovgiver vil jeg gøre mit bedste for at løse det.
Hvis vi nu ser hinsides Kattegat...
Jeg har organiseret handel -
- med kong Alfred i England og hertug Rollo i Frankerriget.
Min bror Hvitserk...
Hvitserk skal lede en handelsfærd ad Silkevejen -
- og indgå handler på den lange vej, måske helt til Kina.
Hvorfor ikke?
Kina virker langt væk nu -
- men en dag vil det virke nærmere, næsten som en nabo.
Ligesom landene, som kong Bjorn besøgte ved Middelhavet.
Vi er vikinger. Handelsrejsende. Det er vores skæbne!
Bjorn havde ret. Vi må begive os ud i verden, og verden må komme hertil.
Hvis I tror på vores fremtid, på vores børns fremtid -
- beder jeg jer om at slutte jer til dem.
Sammen skal vi gøre Kattegat til en af verdens største byer.
- Hvor er Hvitserk? - Jeg finder ham.
- Hvitserk! - Hvem er det?!
- Forsvind! - Luk op! Vil du ikke nok?
- Forsvind! - Hvitserk!
Luk op!
Hvitserk?
Hvitserk...
Hvitserk!
Thora... nej! Thora, jeg...
Jeg er så ked af det. Tilgiv mig, Thora.
- Hvitserk... - Tilgiv mig!
Lagertha!
Vi blev angrebet for to dage siden.
- Banditter? - De angreb om natten.
De stjal vores kornlager og vores dyr.
De dræbte vores sønner.
Min baby græd.
De løftede ham op og knuste hans kranie.
De voldtog mig. De voldtog os alle.
Vi vidste ikke, hvem vi skulle tale med. Vores mænd er døde.
Vi kom til at tænke på dig.
Vi er så bange for, at de kan komme tilbage.
De kommer tilbage. Det er jeg sikker på.
Vi må forberede os på endnu et angreb.
- Hvordan går det i dag? - Jeg har sovet godt og er udhvilet.
Jeg er faktisk ret munter. Tak, fordi du spørger.
- Er du sulten? - Hvad laver du?
Svært at beskrive, men det er min egen opskrift.
Så er det sikkert godt. Serveres det koldt?
- Hvordan skulle det ellers serveres? - Selvfølgelig.
Hvis det ikke var for dig, Knud, ville jeg være død.
Jeg har ikke fået ordre til at dræbe dig.
Hvad kan jeg tilbyde dig for, at du skal befri mig?
Jeg har altid villet være konge. Kan du forestille dig det?
Kong Knud!
Ja, selvfølgelig! Konge!
Jeg kan gøre dig til konge.
Jaså?
Det sværger jeg.
Men du lyver.
Du har ingen magt. Du har kun ord.
- Så du er også filosof? - Nej, jeg er mere praktisk anlagt.
- Vil du have mere stuvning? - Jeg venter, til jeg dør.
Den bliver ikke kold.
Skal du gå? Jeg er glad for samtalen næsten lige så meget som for maden.
Jeg har mere presserende ting at ordne.
Bjorn Ironside er kommet med en stor flåde.
Måske vil han redde dig.
Sid ned.
- Kong Bjorn. - Hvad vil I fortælle mig?
Kong Harald lever stadig.
Men kong Olaf kan henrette ham når som helst.
Hans opførsel er helt ulogisk.
Tro mig. Når jeg angriber, kan vi udnytte overraskelsesmomentet.
Bliver I hos os?
- Ville det ikke være bedre ...? - Nej. Det ville det ikke. Tro mig.
Det handler om tillid.
- Gulv. - Gulv.
- Stol. - Stol.
- Mjød. - Mjød.
- Oleg. - Ja, Oleg.
Kom og se!
Kom og se... Åh, kom og se!
Løftebrydere, flanører...
...og mordere vader gennem havet.
Nidhug vil også undfly flammen.
Hvor skal I hen? Følg med os.
Og under Yggdrasil -
- vil han suge blodet fra de dødes kroppe.
Der er noget i vandet.
Jeg ser ingen vagter. Jeg kan ikke se nogen.
Men de kan se os.
Retræte! Ned under vandet!
Kom og se, kom og se.
Kom og se menneskehedens undergang.
Menneskehedens undergang!
Bristede kranier!
Rindende tarme!
Brændt kød!
Bueskytter, skyd!
De unge kaster sig over hinanden!
På et hav af lig!
Retræte! Ned under vandet!
Retræte!
Skyd!
Et festmåltid! Et festmåltid for guderne.
Hvad gør vi nu, Bjorn Ironside?
Kom og se undergang. Menneskehedens undergang.
Tekster: Peter Buhl www.sdimedia.com