Fyrst Igor, hvordan har vi det i dag?
Igor?
Vi har det glimrende, Ivar Benløs.
En god dag til dig.
Nu på mit sprog.
Jeg er fornøjelig, min ven, min krøbling.
- Vi kan tale sammen! - Ja, vi kan tale sammen.
Nu kan vi drøfte alvorlige sager.
Vigtige sager.
- Som hvad? - Som hvordan guderne ser ud.
Der er kun én Gud -
- og Han ligner Oleg.
Ved du, hvem du er?
Jeg forstår ikke ...
Alt her ... alt ... tilhører dig.
- I dette lokale? - Nej, Igor.
I hele denne by, Kijev.
Og også i Novgorod.
Og alt i hele Rus.
Landet. Himlen.
Landsbyerne. Byen. Folket.
Det hele er dit.
Du får mig til at le. Jeg ved, det tilhører Oleg.
Jeg er glad for, vi kan tale sammen.
For nu kan jeg forklare ting for dig.
Jeg kan forklare, hvordan du er blevet forrådt.
Intet tilhører Oleg.
Oleg er ingen gud.
Oleg er intet, men du ...
Du er alt. Og alt her tilhører dig.
Husk det.
Vi er omringet.
Lad os skille os godt fra det.
Jeg vil ikke gå glip af Valhal.
Bjorn!
Vi fandt ham i lejren.
Han vil tale med dig.
Hvad er der? Har du ikke forrådt os nok?
Jeg har et budskab fra kong Olaf.
Han vil ikke angribe, hvis du vil mødes med ham.
Han sagde også, at du kan glemme det hele -
- hvis du dræber mig.
Sig til kong Olaf, jeg er enig, men at jeg også har en betingelse:
Jeg vil selv se, at kong Harald stadig lever.
Valhal kan vente.
Som I ved, angribes landsbyerne her af en gruppe banditter.
De vil måske angribe os, så vi bør være forberedte.
Nogle af jer var skjoldmøer. Man glemmer ikke at slås.
Vi sloges måske sammen foran Paris' mure, hvis I husker det?
Selvfølgelig, Lagertha.
I må stadig have jeres skjolde og våben gemt et sted.
Nu må vi alle sammen slås igen.
Kvinderne mere end mændene.
I drenge kan holde udkig. Sig til, når banditterne er i nærheden.
- Og I piger kan se efter dyrene. - Ja, Lagertha.
I mænd, I er ikke så gamle. I kan stadig være til nytte, ikke?
Jo, vi kan.
I skal bygge bedre beskyttelse af vores lagre.
Betragt vores lagre som vores guld.
Vi kan ikke leve uden, så vi må forsvare dem på liv og død.
- Ja. - Det vil vi gøre.
Og så vil jeg have, at alle går ind i skoven -
- for at skære passende stave til buer og pile.
Men gør alt det hurtigt. Der er ikke megen tid.
Lagertha, det er lige meget, hvad vi gør.
Vi kan ikke besejre banditterne. Det ved du godt.
Vi vil alle dø.
Ja, vi vil alle dø.
Men ikke nødvendigvis ved banditternes angreb.
Åh! Bjorn Ironside.
Kom og sæt dig ned. Gør dig det bekvemt.
Vi tre er sært nok ført sammen igen.
Skæbnen er uudgrundelig.
Nornerne væver den. Således tror vi.
Skål!
I nat havde jeg en drøm.
I den drøm sad jeg i et rum -
- med kong Harald Hårfager og Bjorn Ironside.
Måske er alting en drøm.
Og vi er ånder, der en dag blot vil smelte bort i luften.
Ind i den tynde luft.
Bekymrer du dig så lidt om den virkelig verden -
- hvorfor giver du så ikke bare afkald på riget og tager hjem?
Tro mig, du kan intet gøre for -
- at blive en populær hersker her.
Intet!
Selv om intet er virkeligt, må vi handle, som om det er det.
Men det egentlige mysterium er nu -
- at I begge er mine fanger.
Det passer, Bjorn Ironside. Du har stadig en hær.
Men den er vist ikke stærk nok til at besejre mig.
Hvis vores hære slås igen, vil du, uanset udfaldet -
- blive alvorligt svækket.
Så vil du finde det svært -
- at holde fast i dette nye kongerige og dit eget.
Uanset hvad vinder du ikke.
Jeg vil tænke over det -
- og over, hvordan vi kan komme overens.
Jeg er ved at være træt af denne gamle måde at tænke på.
I mellemtiden må kong Harald vende tilbage til fængslet -
- og du til din lejr, hvor du vil forblive -
- men jeg vil sørge for, at I får leveret fødevarer.
Vil banditterne snart angribe?
De angriber måske slet ikke.
Men uanset hvad bør I ikke være bange.
I bør ikke være bange af to årsager:
Først og fremmest fordi vi alle sammen vil passe på jer.
Og for det andet ...
I er vikinger, søn og datter af store krigere.
Jeg er ikke bange. Jeg vil gøre min mor og min far stolte af mig!
Jeg er stolt af dig.
Og af dig.
Hvitserk.
Hvitserk!
Stå op! Vil du ikke nok?
Ud! Ud!
Fart på!
Goddag, Hvitserk.
Jeg ville mødes med dig. Jeg har nyt.
- Nyt? Hvilket nyt? - Godt nyt.
Jeg vil give dig et vist ansvar.
Vores familie har aldrig rigtig påskønnet dine talenter.
- Virkelig? - Ja, det ved du godt.
Så ...
Jeg ønsker, at du leder handelsdelegationen østpå.
Du vil rejse ad den gamle Silkevej -
- og indgå handelsaftaler og få kontakter hele vejen.
Jeg håber, du samtykker, Hvitserk.
- Jeg prøver at hjælpe dig. - Det ved jeg godt.
Jeg får det bedre.
Jeg vil ikke skuffe dig.
Tro mig.
Tak. Tak, broder.
Nu har vi tid, Kjetill.
Tid?
Tid for dig til at fortælle, hvad der skete mellem Floki og bosætterne.
Jeg vil have hele historien. Sandheden.
Du kender allerede det meste.
Vi mødte hurtigt modgang og vanskeligheder.
Der var ingen mad. Første høst slog fejl.
Der var en ond mand ved navn Eyvind.
Han gav Floki skylden for alt, hvad der gik galt.
Resten af os byggede et tempel til Thor.
Eyvind og hans familie brændte det ned.
Så dræbte hans sønner min søn Thorgrim -
- og min gravide datter Thorunn.
- Hævnede du deres død? - Nej.
Floki bad os lade være.
Han sagde, kolonien ikke kunne overleve gengældelsesdrab.
Det passer ikke.
Til slut dræbte jeg Eyvind og hele hans familie.
Jeg er trods alt viking. Det var et spørgsmål om ære.
Floki var en drømmer.
Knusende for ham at se drømmen ødelagt -
- af dig og Eyvind.
Men jeg kan ikke acceptere, at Floki bare gik.
En må have dræbt ham og skjult liget.
Du dræbte ham måske, Kjetill?
Nej, Bjorn.
Der var måske en konfrontation, og du ramte ham.
Nej, Bjorn!
Jeg havde intet at gøre med Flokis forsvinden. Jeg sværger.
Du må hellere bede til, at Floki vender tilbage og bekræfter det.
For indtil den dag -
- vil du, en mand, der kan slagte en hel familie -
- for mig altid stå som anklaget for mordet på ham!
Alle skal dø en dag.
Selv du, Bjorn Ironside.
Selv du.
Luk mig ud! Luk mig ud!
Luk mig ud!
Vil du ikke nok!
Vil du ikke ...
Hvor er Hvitserk?
Så må vi hellere finde ham.
- Gå ud og find ham! - Ja, Ubbe.
I dovne hunde.
Hvad er det her?
Hvorfor, Hvitserk? Hvorfor?
Jeg ...
Jeg prøvede at give dig en chance.
Han ville ikke skuffe dig. Han kan ikke lade være.
I må rejse uden ham.
Udpeg en leder blandt jer.
Husk, at jeres opgave er livsvigtig.
Må guderne hjælpe jer på Silkevejen.
Ubbe, vær ikke for streng mod ham.
Jeg forsøgte, men kan ikke. Kan du ikke se det?
- Kan ikke ... - Jeg elsker dig, broder.
- Og du ... - Det vil jeg altid gøre.
Men du har forrådt mig for anden gang i dit liv.
Se dig selv.
Rejs dig!
- Stå op! - Jeg er ked af det, Ubbe.
- Jeg er ked af det. - Det er for sent.
Jeg vil ikke se dig mere.
Og jeg har ikke mere at sige til dig.
Hvitserk.
Jeg er her, broder!
Min kære, søde Hvitserk!
Passer det ikke, du skiftede side, ikke fordi du elskede mig -
- men fordi du skulle være tæt nok på til at dræbe mig?
Du tror, det er din skæbne.
Jeg kender din skæbne, broder.
Din skæbne er at blive dræbt af mig.
Lad mig være!
Jeg vil aldrig lade dig være.
Du drømte.
- Hvad er der? - Passer det?
Ejer jeg virkelig al jorden og hele himlen?
Ja. Det hele tilhører dig.
Og en skønne dag, Igor, vil du tro på mig.
Fyrst Oleg spørger efter dig.
- Du ville se mig. - Ja.
Jeg vil fortælle, at jeg har beordret lynmobilisering af en stor hær -
- og opbyggelse af en stor flåde -
- til en invasion af Skandinavien.
Tiden er endelig kommet.
Det er jeg så glad for at høre.
Du kan være til stor nytte. Du er søn af Ragnar Lothbrok.
Ingen kan betvivle din legitimitet, når jeg anbringer dig på tronen.
Så jeg vil være din marionet?
Lav ikke numre med mig, Ivar Benløs.
Jeg tilbyder dig langt mere, end du er værd.
Du kan styre kongeriger.
Hvem tager sig af, at jeg faktisk styrer det hele?
Du vil være konge! Du vil være berømt!
Er det ikke dét, I vikinger kan lide?
- Du glemmer noget. - Hvad?
Jeg er en gud.
- En ætling af Odin. - Du er ikke en gud!
Og min troløse hustru var ingen helgen! Hun var en hore!
Jeg sagde til dig: Du kan være til nytte.
Det burde være nok for dig.
Men forråd mig aldrig.
Så vil jeg stoppe din benløse krop ned i min hustrus kiste!
Åh, min elskede.
Min elskede, tilgiv mig.
Tag ikke alting for alvorligt, Ivar.
Vi rusere er meget lidenskabelige og følelsesladede.
Vi bliver af og til revet med. Du forstår ...
Men jeg tror af hele mit hjerte ...
... at du nedstammer fra Odin.
Det gør mig selvfølgelig jaloux.
Og det får mig til at elske dig.
Jeg har siddet her i mange timer.
Eller måske i mange dage.
Jeg har mediteret over sagaerne -
- de gamle historier, vores folks historier.
Især tænkt -
- på de evindelige krige i lille målestok -
- mellem alle de mange forskellige kongeriger -
- i vores elskede Norge.
Det forekommer mig, at disse evindelige -
- frugtesløse krige ganske enkelt er latterlige -
- og slet ikke bidrager til at fremme vores folks interesser.
Tilgiv mig, men du er lige så skyldig som andre herskere -
- i at provokere og starte småkrige til din egen fordel.
Se, hvad du har gjort her.
Kun du siger sandheden.
Men af og til er den virkelige sandhed skjult for os alle -
- hinsides tidens og stedets tilfældigheder -
- og er nødt til at åbenbares.
Og guderne -
- i deres uendelige visdom -
- har åbenbaret den for mig.
Er det muligt for dig at forklare, hvad guderne har åbenbaret for dig?
På tide at opgive de gamle handlemåder -
- de gamle tænkemåder.
På tide med en genfødsel!
Til en ny begyndelse!
Tid til at vælge og salve en konge for hele Norge!
En konge, som kan forene folket.
Som folket kan se op til og respektere.
Og hvilken mand er bedre end dig -
- Bjorn Ironside -
- ældste søn af den store Ragnar Lothbrok -
- der nu sidder ved Odins højre hånd i asernes sal?
Hvilken konge ville være bedre til at lede -
- vores fattige, krigshærgede og opsplittede samfund?
Selvfølgelig må alle konger, dronninger, jarler -
- og underordnede jarler samles for at godkende det.
Men når de gør det, sværger jeg -
- at jeg vil give afkald på hele mit kongerige -
- og hele min magt til den nye frelser.
Så gå herfra og overvej min plan.
I kan begge gøre det frit.
Men vær ikke længe om at komme til en afgørelse.
Så meget afhænger af den.
Her.
Stands.
Hvor er de?
De drenge signalerede. Alle løb måske væk.
Deres lagerhus! Åbn det!
Skjoldmur!
Lagerhuset! Angrib!
Saml jer! Saml jer!
Om mig! Saml jer!
- I position! - Fremad! Søg dækning!
- Hold skjoldene højt! - På række!
Kom så!
Kom med!
Saml jer! Saml jer!
Skjoldmøer, kæmp!
Der er intet at frygte, hverken fra banditter eller døden!
Kom ud nu! Stands angrebet!
Kom ud! Kom ud nu!
Lagertha! Se på mig!
Se på mig!
Hali, nej! Gå væk!
Gå væk!
Nej!
Hali! Hali! Hali!
Goddag, Lagertha.
Stakkels Hali.
Jeg ved ikke, om jeg gjorde nok.
- Undskyld. - Du har intet at undskylde.
Du har været så modig.
Var jeg? Jeg var i tvivl.
Dør jeg, Lagertha?
Du har været mere end modig.
Du dør, Hali, men guderne er her.
Odin er her.
- Han så, hvor modig du var. - Det håber jeg.
Jeg siger sandheden.
Du tror mig vel?
Odin vil bringe dig til Valhal.
Du vil være sammen med alle vor tids store krigere og helte.
Du vil være en ganske særlig person.
Du vil være noget særligt, fordi din far er Bjorn Ironside -
- og fordi du har været så modig.
Du vil sidde i asernes store sal.
Hali?
Dir!
Dir.
Jeg har noget til dig.
Vi kan ikke have, du dør nu.
Nej.
Ikke når du en skønne dag kan være fri igen.
Fri?
Jeg vil gerne være fri.
Mener du, det, Ivar? Hvad?
Du plejede at kalde mig "krøblingen".
Må Gud tilgive mig!
Det er min sidste chance.
- Jeg er syg. Skal dø denne vinter. - Det ved jeg godt.
Så hvad mente du?
At jeg en skønne dag ville være fri?
Hjælper du mig, kan jeg give dig alt, hvad du ønsker.
Alt?
Hvad som helst! Ufattelige rigdomme!
Og slaver! Kvinder! Hundreder, tusinder af slaver.
Hundredvis af kvinder!
Slotte overalt.
Jeg er ret ligeglad med slottene.
Jeg ville bare tage chancen og vælte fyrst Oleg.
Hvad er der?
Jeg drømte, at jeg så en landsby i flammer.
Jeg så kvinder dø.
En lille dreng gennemboret af en pil. Højt oppe i et træ.
Hvad tror du, det betød?
- Det ved jeg ikke. - Du må have en idé.
Jeg tror, at det måske var ...
Det var måske Lagerthas landsby.
Lagerthas? Mener du, den blev angrebet?
Du har aldrig været i Lagerthas landsby, Gunnhild.
Nej.
Men jeg havde en fornemmelse.
Mine børn er der!
- Hvorfor mærkede jeg intet? - Det ved jeg ikke, Torvi.
Jeg føler, jeg bør tage dertil.
Du er gravid med Bjorns barn.
- Der er langt. - Jeg er ligeglad.
- Så må jeg tage med. - Nej, jeg behøver dig her.
Jeg vil sende en for at finde ud af sandheden.
Det er sikkert ikke Lagerthas landsby. Det havde jeg hørt.
- Jeg tager af sted. - Jeg ville gerne med.
Men forlader ikke Kattegat på grund af drømme.
Jeg må være ansvarlig og er fanget her.
Det samme er du som min kone.
Sådan er det.
Vi sørger over vores døde -
- og ærer dem -
- og beder til, at de vil bo hos guderne indtil ragnarok.
Men vi levende må søge at sikre, at de ikke døde forgæves.
Banditterne, der angreb og dræbte dem, fik ikke, hvad de ønskede.
De fik ikke stjålet vores korn eller dyr.
Derfor vil de komme tilbage.
Jeg tror, de kommer snart.
Vi har et valg.
Vi kan forlade landsbyen og vores døde.
Vi kan forlade vores korn og vores dyr -
- og gemme os i markerne i håb om, at banditterne ikke finder os.
Eller vi kan blive her.
Vi kan sende kurerer ud til landsbyer efter hjælp -
- og vi kan forberede os igen og forsvare det, der er vores.
Jeg vil ikke forlade min bror.
Jeg mistede min søn.
I kan alle sammen tage af sted, hvis I ønsker det.
Men jeg bliver og forsvarer de døde.
Vi vil alle blive.
Gemmer en kriger sig i sivene, fordi han er bange for at dø?
Ingen af os er bange.
Hali var ikke bange.
Vi burde alle blive og kæmpe.
- Ja. - Ja.
Hali var ikke bange.
Han døde for os alle sammen.
Så vi vil alle sammen blive her.
Selv hvis vi skal dø for dem.
Gunnhild! Gunnhild! Vent! Gunnhild!
Jeg synes stadig, jeg bør tage med.
Ubbe har sikkert ret. Det er ikke Lagerthas landsby.
- Jeg må bare ... - Giv Hali og Asa de her.
Sig til dem, jeg elsker dem.
Selvfølgelig vil jeg det.
Nu må jeg af sted.
- Nå? - Vi samtykker i din plan.
Giv alle konger og jarler besked om at samles her.
For at vælge Bjorn Ironside til konge af hele Norge!
Det har jeg allerede gjort!
Tekster: Peter Buhl www.sdimedia.com