- Ja, det är klart att jag minns. - Det är inte för länge sen?
Tio år är ingenting. Jag kommer ihåg allt.
Det kan vi inte veta säkert.
Det ni inte minns vet ni ju inte att ni inte minns.
Det var en riktig kurs i semantik.
Vi hoppar över vittnesmålet, så kan du bara hålla en föreläsning.
- Jag tog med akten. - Tack, Wayne.
Fint att se dig. Hur är jobbet?
Det rullar på.
Inga stora fall, men jag hinner umgås mer med frun och barnen.
Det är väl bra.
Är jag ledig mer än tre dagar tröttnar frugan på mig.
Jo, inspektör Hays, vi behöver gå igenom Purcellfallet igen. Fallen.
Ni vill få domen hävd, eller hur?
- Känns det bra för dig? - Annars skulle jag inte vara här.
Varför ska ni dra upp det nu? Tio år senare?
Jag vet att familjen driver på, men varför?
- Visst har ni problem med minnet? - Va?
Du har problem med minnet. Det är inget att gnälla över.
I dag är det den 20 maj 2015.
Henry kommer förbi med tv-folket.
Om du inte gillar frågorna eller inte vill ställa upp-
- säger Henry åt dem att dra åt skogen.
Men tänk på varför du pratar med dem. Ta reda på hur mycket de vet.
Du vill slippa överraskningar så här sent i matchen.
Jag spelar in det här den 19:e.
I dag är det den 20:e.
Titta på bilderna. Anteckna. Kom ihåg.
Tänk på nattygsbordet om det behövs.
Hej, pappa. Allt är förberett och klart.
- Jag tycker att det är övertygande. - Du får väl betalt för att tycka det?
Min fru ska ge ut en bok om fallet. Hon kanske kan hjälpa er.
Vi tar oss igenom det här först.
Kan ni berätta om den 7 november 1980? Som ni minns det.
Visst.
Den 7 november 1980...
En fredag. Jag minns att det var samma dag som Steve McQueen dog.
Pappa? Får vi cykla till lekparken?
- Varför det? - Ronnie ska ta dit sin nya hund.
- Ni ska vara hemma senast halv sex. - Okej.
- När kommer mamma hem, pappa? - Jag vet inte.
- Ta hand om din syster. - Ja.
Var hemma senast halv sex! Kom hem innan det blir mörkt, hör ni det?
Jajamän!
Barnen cyklade hemifrån vid fyratiden på eftermiddagen.
Det bekräftas av flera vittnen.
Skynda på nu!
Kom igen.
- Akta lädret! - Okej.
Och vad gjorde ni den kvällen?
Jag var med min dåvarande partner Roland West.
Vi var ute på vårt vanliga pass.
Vi följde upp ett antal stölder, har jag för mig.
Jobbade.
Du träffar nästa gång.
Ödet räddade livet på råttfan och den anar ingenting.
Med andra ord: "Du är för långsam."
Steve McQueen dog i dag.
- Vi borde göra nåt. - Vi kan gå till Miss Minnie's.
Jag tänker inte betala för det.
Det är ärligare än de flesta förhållanden.
Provsmakade du inte utbudet i Saigon när du var där?
- Jag är väl romantiker. - Jag är feminist.
Om de vill sälja sin kropp till mig har de all rätt.
Fan, man betalar ju för det på ett eller annat sätt.
Tror du att du kommer att gifta dig, Purple?
Nej.
Jag är inte elak nog att utsätta en fru och barn för det.
Kolla.
Gör det inte.
Svin!
Rävar är ohyra.
När jag var liten fick man en dollar av bonden om man dödade en.
Du får en dollar av mig om du låter bli.
Vi tar en åktur. Lyssnar på lite musik.
Okej. Vi kanske hittar nån att spöa skiten ur.
Härligt.
Jag tror inte det. Jag ska fråga. - Du, grabben? Ronnie?
- Har du sett Purcell-ungarna? - Nej.
Han har inte sett dem.
- Skulle de komma förbi? - Nej.
Jag sa att han kunde komma och titta på valpen, men vi sa inget om i dag.
Tyvärr, Tom. Han har inte pratat med dem.
Ja, han har varit hemma hela eftermiddagen efter skolan.
Okej. Jag ringer om jag hör nåt.
Jävla skitgrej.
Jag vill inte käka vildsvin.
Jag spårade den i två dagar.
Jag fick bygga en egen mynningsladdare den säsongen.
Varför ville du döda ett vildsvin men inte en räv?
Tja... Man äter ju vildsvinet.
Jag hade bara en chans. Om jag missade, så vore det kört.
Jag gillar väl när man möts på mer lika villkor.
Utom när det gäller råttor.
Vet du hur många gånger råttor nästan har utrotat civilisationen?
- Hur många? - Jag vet inte. Minst två.
- Jag hatar råttor. - Rådjur, då?
- Jagar du rådjur? - Bara med båge.
Aldrig i jakttorn och aldrig med bete.
D12, kom. D12, kom in.
D12 här, kom.
West Finger-polisen begär förstärkning. Saknade personer.
5009 Shoepick Lane.
Det är uppfattat. Vi är där om tio.
- Femton. - Shoepick Lane?
Kör mot Devil's Den. Du hittar till West Finger.
Vi klarade nästan hela kvällen. Slå på lyset om du vill.
Det är Tom Purcell. Två barn, William och Julie. Tolv och tio år.
De skulle vara hemma halv sex men kom aldrig.
...innan det blev mörkt. Det vet jag.
- Fungerar det här för er? - Ja. Det går bra.
- Så ni blev tilldelad fallet 1980? - Ja.
Det var fullmåne den kvällen och...
Jag minns månen. Steve McQueen hade precis dött.
Will och Julie. Jag hittar dem ingenstans.
Vi måste bilda en skallgångskedja.
Vi måste leta på alla gator, i skogen...
Ta det lugnt, mr Purcell.
Berätta vad som hände så att vi vet vad vi ska göra härnäst.
De cyklade iväg vid fyratiden. De skulle komma hem halv sex.
De skulle hem till en kompis. Han säger att de aldrig sågs.
Tänkte ni aldrig på att han kanske ljög?
Jo, självklart.
I regel ljuger alla. Punkt slut.
Men enligt mitt första intryck - nej.
Jag trodde inte att han hittade på den här gången.
- "Den här gången"? - Ja.
Jag hörde mig för om han var ärlig om sin övertid eller sin längd.
Vad är det här egentligen? Vet ni nåt som jag inte vet?
Vi vet inte vad ni vet.
Så vi kan inte svara på det.
Jag fick vittna när mannens familj försökte få domen hävd 1990.
Sen jobbade jag med fallet när det öppnades på nytt.
Det var då min fru gav ut boken.
Jag önskar att ni kunde prata med henne.
Förr tänkte jag att livet bestod av tiden före och efter Vietnam.
Men det är snarare tiden före och efter Purcellfallet.
Det återkommer gång på gång.
Nu sitter vi här... Vilket år är det nu? 2015?
Nu är det tillbaka igen.
Och er frus bok...
Den har ju blivit en klassiker inom litterär sakprosa.
Ja... Ja.
Det gjorde hon bra.
Hon var duktig.
Hon var en bra författare.
En bra lärare... och en bra utredare.
Hon var bra på mycket.
- Jag beklagar sorgen. - Ja.
För några år sen...
...planerade vi inför framtiden. Jag gick i pension.
Vi började fundera...
Det var barnen... Mina barn och min fru...
Förlåt. Jag saknar henne nog i dag.
Er fru, mr Purcell... Ska hon komma hem i kväll?
Jag tror det... Jag vet inte.
- Kan barnen vara med henne? - Nej. Absolut inte.
Har ni pratat med henne?
Inte sen i morse. Hon är servitris på The Sawhorse.
Hon är ute med kompisar nu. Jag får inte tag i henne.
Efterlys dem nu på en gång.
Jag behöver så många trafikpoliser som möjligt, och hundar.
Ring sheriffmyndigheten om det krävs.
Vi får leta på fälten, i skogen och på gatorna.
Lys upp hela området.
Ska ni inte ringa FBI? Så gör de alltid på tv.
Bara efter 72 timmar.
Vi vet inte än om... Vi måste vänta.
Ni två börjar knacka dörr. Fråga om folk har sett nåt ovanligt.
Några släktingar de kan vara hos?
Nej. Mina föräldrar bor i Shreveport och Lucys är döda.
Prata med Ronnie Boyle, Wills kompis.
- Jag kan visa er till lekparken. - Okej.
Får vi titta i huset medan vi väntar?
- De är för fan inte i huset. - Nej.
Men ibland kan det finnas ledtrådar om vart de kan ha tänkt bege sig.
- Va? Varför skulle de...? - Det har gjort nytta förr.
Vi måste överväga alla möjligheter.
- Strunt samma. Gör som ni vill. - Mr Purcell.
Riv ut hela huset, vet jag. Slå på tv: n, ta en öl. Jag ska ut och leta.
Jag vet att ni vill hitta dem, sir.
Men jag lovar er att vi tar hand om det.
Ni måste stanna här om vi har frågor eller om nån ringer.
Jaså, du lovar det? Va?
Ja.
Kan ni visa oss runt i huset? Är ni snäll?
Det där är Wills rum. Och det där är Julies.
Är det ert och er frus sovrum?
Min fru... är borta.
Ha så kul.
Kan hon ha lämnat honom och tagit barnen?
- De är ju inte tillsammans. - Jag tror att du har rätt.
Jag hoppas att du har rätt.
Hon ringer nog i morgon bitti om det är så.
Jag trodde först att hustrun hade stuckit med barnen utan att säga nåt.
De hade det inte så bra.
- När släppte ni den teorin? - Ungefär två minuter senare.
- Vad fan är det här? - Jag vill prata med dig. Kom hit!
Vad är det som har hänt?
- Vad har du gjort? Vad har du gjort?! - Jag?
Du är för fan deras mamma! Var var du?!
Jag måste få ha ett liv! Du hade bara behövt passa dem.
De fick cykla en sväng precis som vanligt.
Om du inte var ute och raggade...!
Mrs Purcell. Jag heter Wayne Hays. Det här är Roland West.
Vi är kriminalpoliser. Vi har efterlyst era barn.
Vet ni vart de kan ha tagit vägen?
- Vänner eller familj? - Nej...
Vi har ingen... familj i närheten.
Jag förstår inte... Vad är det som har hänt?
Din idiot! Din värdelösa jävel!
- Slampa! - Ditt as!
Hallå! Har ni druckit i kväll, mrs Purcell?
Va? Och?
Det är inte olagligt. Jag får ha ett liv.
Självklart. Men att ni blir arga på varandra hjälper inte nu.
Ni måste samarbeta. Med oss.
Okej? För barnens skull.
Han är så jävla dum.
Allt du rör vid förvandlas till skit.
Du har rackat ner på mig i tio år nu!
Hallå! Nu tycker jag att vi sätter på lite kaffe.
Vi tar och lugnar ner oss.
Jag sätter på kaffe.
Barnen cyklade västerut mot en lekplats i närheten av skolan.
Tre team om två personer får söka igenom fälten mellan huvudgatorna.
Resten får gå med strålkastare längs varenda gata.
Här, här och här.
Börja knacka dörr.
Vi väntar på hundar, men vi måste sätta igång.
- Jag har aldrig sett dem förr. - Är ni säker?
Jag dömer ingen. Jag läser dem själv.
Ja, jag med.
Men de här är gamla. Jag har aldrig sett dem förr.
- Hade han dem? - Det är inte ovanligt.
Nej...
- Har ni hittat nåt mer? - Nej.
Deras mamma kanske vet om några av deras kläder är borta.
- Det kan tyda på att de har rymt. - Hon klarar nog inte av det nu.
- Och de har inte rymt. Jag vet det. - Ja.
Men vi måste utesluta det. Det sparar tid.
Jag såg inte barnen, men jag såg några äldre pojkar.
Tonåringar i en lila Folkabubbla.
Jag kom inte hem förrän efter sju.
Jag såg de två barnen cykla bort mot parken.
Jag såg inga tonåringar, men jag vet att de brukar hänga vid Devil's Den.
Jag har hört rykten om vad de gör där borta.
Ja, ibland är folk ute vid brandtornet längst bort i parken -
- och hänger och lyssnar på musik.
Folkan är Freddy Burns, tror jag.
Jag har sett den där lodisen, men jag vet inte vad han heter.
Han åker runt på en gokart och rotar i soptunnor.
- Alla vet vem han är. - Patty!
Vad heter han den där lodisen?
Han heter Woodard i efternamn, tror jag.
Jag såg honom åka runt när jag letade efter ungarna.
Han kör en gokart med sin lilla vagn på släp.
Han samlar skräp som han väl säljer till skroten.
Han har hängt runt här länge. Jag har aldrig gillat honom.
- Han rotar i andras sopor. - Vet ni var han bor?
Ursäkta de personliga frågorna, men vi behöver få veta allt vi kan.
Hur länge har ni sovit i skilda sängar?
- I några månader. - Ett halvår.
- Sen i somras. - Inte så länge.
Jo. Dan åkte i maj och då började jag sova på soffan.
- Dan? - Min kusin.
Han bodde här i några veckor. Han är som barnens morbror.
- Vad heter han i efternamn? - O'Brien.
- Som jag hette förut. - Var bor han?
I Springfield i Missouri.
Han hade inte träffat oss på länge.
Sov han där på soffan?
Han sov i Wills rum och Will sov på soffan.
Kan ni skriva ner kontaktuppgifter till honom? Nummer och adress.
Varför det? Han har inte varit här sen i maj.
Vi måste följa upp allt vi kan.
Ibland kan det vara spänt mellan föräldrarna eller bråkigt hemma.
Barn rymmer ofta hemifrån.
De har för i helvete inte rymt!
Leta upp den där lodisen och ställ frågor till honom i stället.
- Har ni pratat med Ronnie Boyle? - Han hade inte sett Will sen skolan.
Enligt föräldrarna var han hemma från tre.
De har inte rymt.
Alla gick hem och väntade på att det skulle ljusna.
Jag sov inte alls den första natten.
Jag stannade ute och försökte få upp ett spår.
Jag var spårare, förstår ni.
Jag borde sluta. Ska jag sluta?
Nej, det går bra.
Ursäkta. Varsågod och fortsätt, mr Hays.
Det var kanske femton gubbar som hjälpte till den första kvällen.
De gick hem efter några timmar.
Dagtid hade vi bättre odds. Då kunde pressen sprida nyheten.
Två barn har försvunnit från ett område i West Finger.
Will och Julie Purcell sågs senast när de cyklade västerut-
- på Turpin Road i närheten av Devil's Den vid fyratiden i går eftermiddags.
Polisen behöver frivilliga som kan delta i sökandet-
- och uppmanar allmänheten att vara uppmärksam-
- och anmäla allt som avviker från det normala-
- eller som tros vara av intresse för polisen.
Syskonen är tolv och tio år gamla och går i skolan i West Finger.
"Berätta en berättelse..."
"...i detta århundrade, denna stund, om galenskap."
"Berätta en berättelse."
"Den ska handla om stora avstånd, och stjärnljus."
"Namnet på berättelsen ska vara 'Tid'."
"Men du får inte uttala dess namn."
"Berätta en berättelse om djup njutning."
Vad tror ni att Warren menar?
Varför får man inte säga namnet på berättelsen?
Har nån ett förslag?
Riley?
Jag undervisar i engelska i årskurs åtta till tolv.
Will är min elev.
Undervisar ni en pojke i sista årskursen som heter Freddy Burns?
- Ja, han är här i dag. - Vi skulle vilja prata med honom.
- Okej. - Vad läser ni nu?
Citatet.
Det är en dikt vi diskuterar.
- Vadå? - Vadå?
Vi umgicks bara. Vi skulle till brandtornet och hänga runt.
Vilken tid var det?
Runt halv fem, kvart i fem, tror jag.
Och det var du, Ryan Peters och Lampanella-grabben?
- Var det nån som drack? - Nej.
Såg du nyheterna i morse? Om de försvunna barnen?
De här två. Känner du igen dem?
Ja, jag har sett dem här i krokarna.
- Jag tror att vi såg dem. - Såg ni dem?
På sina cyklar, i går. Vi körde förbi dem med bilen.
- Vilken tid? - Vid kvart över fyra, före parken.
Såg ni dem cykla i bostadsområdet?
- Ja, sir. - Bara en gång?
- Såg ni dem inte igen? - Nej, sir.
- Och de var inte vid tornet? - Nej.
Vilken tid åkte ni från parken?
Kanske runt... nio. Lite senare.
Jag har en fråga. Vad ska det här föreställa?
Alltså... Det är bara ett band.
Black Sabbath? - Vad betyder "black sabbath"?
Det är en satanistisk mässa.
Är det sant? Är det satanistiskt?
Jag tror bara att de heter så.
Såg du nåt av de här barnen i går?
Vad?
Japp. Jag menar "ja, sir".
- De lekte i parken. - Såg du dem i parken?
- Var de vid tornet där ni hängde? - Nej.
- Jag tror inte det. - Men du är inte säker?
Jag känner inte alla barn som lekte där.
- Var det fler barn där? - Ja. Men de var inte med oss...
Några ungar lekte med smällare.
Några yngre sprang bara omkring. Vi pratade inte med dem.
Vet du vad några av dem heter?
Kan ni berätta nåt om Will? Eller hans vänner? Familjen?
Har ni fått nån känsla?
Han är en duktig elev. Tystlåten.
Artig på samlingen. Han har avancerade kunskaper i engelska.
Jag vet inte hur han har det hemma. Jag känner inte hans föräldrar.
Han är en snäll pojke.
Han är känslig.
Man oroar sig alltid lite för de känsliga.
Några av de äldre pojkarna kan vara lite elaka mot de andra.
Men jag har aldrig sett Will råka illa ut.
Men...
Han får nog inte så mycket uppmärksamhet.
- Hur länge har ni varit lärare? - Ungefär sex år.
- Bara på West Finger? - Ja, sir.
Nu ser jag mig om efter min chef.
Förlåt... Polisen, ni vet.
Hur är det här? Ni vet.
Ganska bra.
Bra, egentligen, med tanke på omständigheterna.
Jag hör nåt då och då.
Alla är fattiga här. Det är det största problemet.
Vad får ni höra då och då?
Ni vet... Nåt ord i korridoren eller så.
De är på sin vakt runt mig.
Vad kan ni säga om de här pojkarna...?
Freddy Burns, Ryan Peters och Jason Lampanella?
Jag vet inte. De är som en egen liten grupp.
De är kaxiga, men de är nog egentligen utstötta.
De spelar tuffa och har svårt att prata med flickor.
- Och Will var duktig i engelska? - Han läser som en tolfteklassare.
Han skriver väldigt väl och lyssnar på lektionerna.
Han vill inte gärna prata inför klassen.
Och... är ni härifrån området?
Fayetteville. Jag bor fortfarande där.
Jag också. Fint ställe.
Ja.
Då så... Tack så mycket, ms Reardon.
Nu ser jag mig om efter min mamma.
- Okej... Jag heter Wayne. - Amelia.
Okej.
- Tror du att du hittar barnen? - Jag hoppas det.
- Jag hör av mig om nåt dyker upp. - Gör det, är du snäll.
Vad som helst.
Har du nåt nummer?
- Jag hör av mig. - Bra.
Tror du att de ljuger? Alltså, de ljuger ju...
Men är det vanliga tonårslögner eller nåt mer?
Jag vet inte.
Burns ljög om ölen. Det kan finnas flera anledningar till det.
Ett par killar får skugga Burns och Peters.
Jag har fått en adress till den där sopkillen, Woodard.
Vi förhör ungdomarna igen om det behövs.
Läraren, då? Ska du träffa henne igen?
Efter skolan...
...åkte vi bort till killen som kallades lodisen.
Brett Woodard.
Han åkte runt på sin gokart och samlade skräp.
Han var inte hemma.
Vi letade runt huset. Dörren var öppen.
Hur som helst... Ni vet ju vad som hände med honom.
Bakgården såg prydligare ut.
Många får problem när de kommer hem.
En av mina gamla rodeopolare har hamnat på gatan i Shreveport.
En annan kompis sitter i fängelse i Oklahoma.
Han dödade en kille i ett barslagsmål.
Känner du några såna killar?
Ett par.
Vi får efterlysa den här killen.
Jag känner mig klar nu.
Jag vill inte vara här. Jag måste sluta för i dag.
Jaha... Vi har inte riktigt kommit till frågorna än.
Jag förstår om det är svårt att prata om det här.
Inte i dag.
Jag ber om ursäkt.
- Mår du bra, pappa? - Jag tror det. Jag vet inte.
- Kan du köra iväg dem? - Visst.
Jag vill tacka alla frivilliga som kom hit i dag.
Det här är tufft.
Få bort de där jävla hundarna.
- Vad gör din partner? - Han gör sin egen grej.
- Hur hjälper det oss? - Han var LRRP i Vietnam.
Vet du vad det är?
Fjärrspanare.
Han släpptes ner i djungeln helt ensam.
Två eller tre veckor senare kom han tillbaka med huvudsvålar.
Han är en stigfinnare. Han spårar vildsvin för skojs skull.
Om han vill leta ensam går det bra för min del.
Helvete.
- Roland? - Ja.
Jag har hittat pojken.
"Vad är kärlek?"
"Ett namn för det är kunskap."
Pappa?
Tv-teamet har gett sig iväg. De har stuckit.
Pappa?
Det finns en till sån där docka... längre bort.
Ungefär där stigen blev dålig.
- Ta in alla som bevis. - Okej.
De ledde mig... som riktmärken eller nåt.
Pojken verkar ha en skallskada.
Jag fick röja lite där borta.
- Det gick nästan inte att gå in. - Okej.
Inget spår av flickan. Vi måste bege oss ut igen och leta efter henne.
Okej. Det ska vi.
Ni vet vad jag hittade. Jag behöver inte dra det igen.
Jag känner mig färdig nu om ni inte vill tala om vad som pågår.
- Fel man blev dömd för tio år sen. - Åh fan? Berätta varför.
Okej. Ni får ytterligare 20 minuter nån annan gång.
Det är så det får gå till. Då är vi klara runt nästa sommar.
- Flickan. Julie. - Alan...
Vad är det med henne?
Hennes fingeravtryck lades in i systemet när databasen skapades.
- Okej. - Ett inbrott i Salasar i Oklahoma...
...för två månader sen. Ett apotek.
Nån hade brutit sig in.
Polisen gick igenom butiken efter fingeravtryck.
Man fick bara en träff i systemet. Julie Purcell.
- Julie... Lever hon? - Tydligen.
Herregud.
Hon finns där ute.
- Vart ska du? - Ut och leta.
Vi måste hitta henne.
- Det är för mörkt. - Det struntar jag i.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com