Det som står i pappren stämmer. Läs utredningen.
Vi är av uppfattningen att åklagaren inte tog hänsyn till all bevisning.
Så det måste vi göra nu. Ta hänsyn till allt, vill säga.
WEST, ROLAND KOMMISSARIE, KOMPANI D
DATUM FÖR VITTNESMÅL: 19 MAJ 1990
I slutet av första veckan fick familjen brevet.
Kuvertet är handskrivet, så det är inget geni, det här.
Stämpeln är från ett postkontor i Farmington.
Det kan ha postats i vilken brevlåda som helst.
Vi skickar ut folk för att knacka dörr.
Har ni sett det här?
Twiggs har fått galna samtal hela dagen.
- Vad är Ozark Children's Outreach? - Nån välgörenhetsorganisation.
Tror ni att det är sant att flickan lever?
Jag tror det.
- Vad hade ni fokuserat på innan? - Områdesbevakning.
- Som det står i utredningen. - Just det.
"Hela dagen."
Men ni kom till huset sist av alla.
Ni borde väl ha kommit först om ni redan var i området?
Vi kanske åkte på larmet lite sent. Jag minns inte riktigt.
Wayne minns nog bättre.
Bilden visar inget nytt.
Det är inget som tyder på en blackout, så det är bra.
Eftersom DT:n ser bra ut-
- behöver ni bara anpassa er livsstil till det som händer nu.
Jag var inte... Han förklarade fel.
Jag körde inte i sömnen eller nåt annat slags tillstånd.
Alltså... I stunden...
...visste jag vad jag gjorde. Jag glömde bort det efteråt.
Du får bara göra lite förändringar, pappa.
Jag åkte dit av en anledning, men nu minns jag den inte.
Jag är inte knäpp...
Kommer du ihåg resten av middagen hemma hos mig?
- Minns du att jag skjutsade hem dig? - Ja.
Heather skjutsade hem dig.
- Försöker du sätta dig mig? - Er son älskar er, mr Hays.
Vi vill bara ert bästa.
Jag vet att min son älskar mig. Men tack för att ni förklarade det.
Platsen ni hamnade på... Vet ni varför ni kan ha velat åka dit?
- Har den nån särskild betydelse? - Ja, det hade den.
Han har gjort ett par intervjuer om ett gammalt fall i det området.
- Tjallar du på mig? - Utreder du fallet, eller?
Det klarades aldrig upp.
Man minns inte sin egen spädbarnstid. Skönt att få återuppleva den nu.
Tro mig, mr Hays... Jag förstår att sjukdomen är frustrerande.
- Ni kan inte ens säga vad det är. - Vi är ganska säkra på vad det är.
Jag har redan sagt det.
Om du försöker sätta mig på hem tar jag livet av mig.
Tänk inte ens tanken.
Vill du inte veta? Det gör du.
Hon behöver hjälp, eller hur? Julie.
Ja.
Det var bara ett vanligt fall när jag fick det.
Jag visste inte att det var mitt sista.
Och du har jobbat med boken de senaste åren...
Jag är liksom... trött på att det är en så stor del av vårt liv.
Som när vi träffades.
Det är lördag kväll och barnen är hos din mamma.
Ändå sitter vi med det här mellan oss.
Vad vill du göra, då?
Jag vet inte.
Vi körde förbi ett motell.
Vi skulle kunna dricka och ha sex hela kvällen.
Det vore underbart.
Enligt Alan fanns fingeravtrycken på kassadisken och några hyllor.
Fanns det några bakom disken?
Det visste han inte. Det är Sallisawpolisens fall.
Ska du inte höra med dem, då?
Jag kan få problem för det. Jag har ingen som skyddar mig.
Ska jag prata med dem, då? Sallisaw.
En författare som har skrivit en bok om fallet.
Jag kan visa utkastet om de undrar. Jag kan säkert få dem att prata.
- Det tvivlar jag på. - Nej, lyssna. Jag snofsar till mig...
Nördig men sexig... och respektfull inför de stora, tuffa poliserna.
Är det nån afro-version av "Par i hjärter", eller?
Lägg av.
Ska vi ringa och kolla till ungarna från telefonautomaten där?
Jag kan väl ringa från motellet?
Vi måste börja om från början och gå igenom allt på nytt.
Det är som om vi har det mitt framför näsan.
Jag har också den känslan.
Purcellbarnen... De sa att de skulle leka med grannen, Boyles grabb.
- Ja? - Men han sa att de inte hade planer.
Varför skulle barnen ljuga om att de skulle träffa Boylegrabben?
Vad hade de i kikaren? Vad skulle de göra egentligen?
Det leder tillbaka till barnen.
Vi får prata med föräldrarna, Boylegrabben och andra som kände dem.
- Vi får söka igenom huset igen. - Ja, absolut.
Smart drag att få läraren att hjälpa till med barnen.
Wayne hade en teori om att barnen hade hittat på saker.
Och han hade rätt.
Ni sumpade en jävligt bra polis där. Det vet ni väl?
Där har du inte fel. Men det var inte jag.
Han tjafsade säkert inte om det när ni sågs heller.
Inte direkt, nej.
"Purple Hays"... Min polare.
Jag försökte få honom förflyttad hit två gånger.
Båda gångerna stoppades det av intendenten.
- De sa åt mig att inte fråga igen. - Vi bör nog hålla oss till saken.
Det här hör till saken.
Lekte du mycket med Will och Julie?
Inte direkt. Jag umgicks lite med Will i skolan.
Ni umgicks väl efter skolan också?
- Hans pappa sa att ni brukade leka. - Nej, sir. Vi lekte inte så ofta.
Jag sa att han kunde komma över och titta på valpen, men det var det.
Han kommer hem efter skolan om han inte spelar basket. Han är inte ute.
Ni sa att de ofta lekte hos grannen, Ronnie Boyle.
Ja. Tre, fyra gånger i veckan. De är bästa vänner.
Har Ronnie nånsin varit hos er?
Har ni sett dem leka tillsammans?
Nej... Det har jag väl inte.
Jag känner honom och föräldrarna från skolan. De brukade gå hem till honom.
Faktum är... att det verkar som om de inte alls lekte så ofta.
Vad ska det...? Vad ska det betyda?
Varför är ni inte ute och letar efter henne? Det är där hon är.
Där ute. Hon lever. Det stod i brevet att hon lever!
FBI leder sökandet, mr Purcell. De har mycket mer personal.
Vi fokuserar på det som ligger nära.
Skulle det gå bra om vi tittade igenom deras saker igen?
Vi är rädda att vi har missat nåt.
- Som vadå? - Det vet vi inte.
JAG FINNS ALLTID HÄR
LYSSNA INTE
JAG SKA ALLTID SKYDDA DIG
Vi går igenom det här och kommer tillbaka med det.
- Tappa inte bort nåt. - Det ska vi inte.
Har nån av er jobbat på Hoyt Foods?
Jag har gjort det. På kycklinglinan.
Jag slutade för nåt år sen. Jag tjänar mer på The Sawhorse.
- Hur så? - Jag undrade bara.
Tack ska ni ha.
Wayne listade ut att barnen inte gjorde det de sa.
Och löftet om den stora belöningen lockade fram allt möjligt folk.
- Träffar du Wayne ofta nu för tiden? - Inte alls, egentligen.
- Jag vet inte varför. - Men ni är inte osams?
Inte han och jag. Vi var goda vänner som jag ser det.
Men... när vi slutade jobba ihop...
...så slutade vi helt enkelt.
Det kan vara så med vissa.
- Får jag köpa en Transformer, pappa? - Nej.
Får vi köpa en leksak om den är billig?
Nej. Var fan är grillkolen?
- Bara för en dollar, då? - Nej.
Affärer ska inte vara så här stora.
- Får vi titta på leksakerna, då? - Nej. Ni ska stanna här med mig.
Vi hoppas på att kunna uppdatera boken.
Att hennes fingeravtryck hittades på apoteket är väldigt viktigt.
Hur hörde ni talas om det?
Min före detta make är polis i Arkansas.
Jag har väl alltid varit svag för poliser.
Vi fick några ofullständiga och flera kompletta.
Det bekräftades av delstatspolisens labb. Det är definitivt hon.
Fann man några av hennes fingeravtryck bakom disken?
Nej, men vi hann inte gå igenom hela brottsplatsen.
De var ivriga att öppna som vanligt igen.
- Så hennes fanns bara på hyllorna? - Ja.
Vi utredde bara själva rånet.
Jag slutar strax. Ska vi gå och äta och prata mer om saken?
Nu ska vi se.
Så där. Då är vi nog klara.
Visst var det hemskt? Eftersom ni var så duktiga får ni köpa en sak.
- Ja! - Känns det bättre då, surpuppa?
Var är din syster?
Hon stod precis bakom mig. Nu vet jag inte.
Kom.
- Becca! - Becca! Becca!
Becca! Becca!
Becca! Becca! Becca!
Gå till kundservice.
Leta upp närmaste anställd och säg att du ska till kundservice.
- Rebecca Hays. - Det har gått tio minuter.
Ni måste stänga butiken. Lås alla dörrar. Ingen går in eller ut.
Lyssna på mig. Jag är polis.
Stäng butiken - nu! Jag har ett meddelande. Hit med micken.
- Jag tror inte... - Hit med den!
- Hej! - Var har du varit?
Jag vet inte. De delade ut chips, så jag tog några. Sen var ni borta.
Så får du inte göra! Hör du det? Gör för i helvete inte så!
Okej, okej.
Nu åker vi hem.
Vi ville gärna hjälpa till, särskilt eftersom hon har jobbat här.
Det har lett till en massa falska tips.
Det är bättre om man förankrar sånt här hos oss först.
Det gjorde vi. Åklagarmyndigheten godkände det.
Jag ser inga bilder på att ni erbjuder belöningar.
Hittills har vi mest hjälpt familjer med barn i behov av sjukvård.
Men det här var en så stor nyhet, och mamman hade ju tillhört vår familj...
- ...så vi röstade för att bidra. - När grundades organisationen?
Mr Hoyt grundade fonden efter att de miste ett barnbarn för några år sen.
Mamman jobbade på kycklinglinan. Var ligger den?
Då ska vi se...
Det måste vara en av de där två.
Nåt som skulle hjälpa oss är namn och anställningsdatum för alla anställda.
- Det är närmare 700 personer. - Det effektiviserar vårt arbete.
Javisst, självklart. Vi sätter igång omedelbart.
Och bossen, mr Hoyt... Är han nånsin här?
Nästan aldrig. Mr Hoyt har varit i Afrika sen i oktober. På safari.
Jaså? Min partner jagar en hel del.
VARFÖR LJUGA?
Delstatspolisens särskilda grupp.
Är flickan på en ormfarm i Huntsville?
Hur vet ni det här, ma'am?
Vi har stängt nu, men ring gärna tillbaka i morgon bitti.
På det här numret. Fråga efter agent Bowen eller Diller från FBI.
Berätta det här för dem.
Okej.
Kvinnan har sett Julie Purcell i en dröm.
Hon sa att hennes drömmar alltid slår in.
Alla prylar här handlar om det där spelet.
Jag hittade inte tärningarna, men... Jag ser inget samband.
Men han spelade det ofta. Och de andra barnen var inte med.
BÄSTA VÄN?
Vem gav Julie dockan och mötte dem i skogen? Vem spelade med Will?
Vart tog de vägen efter skolan? De skulle cykla hem till grannen.
Vad var ert nästa steg?
Vi spärrade av parken för alla utom skallgångskedjorna.
De var där varje dag. De flesta var frivilliga.
Delstatsparken är ungefär 1000 hektar stor.
- Hur gör man? - Man letar efter mönster...
...avvikelser, platta partier... De finns där, man måste bara leta.
Böjda grässtrån, tillplattad jord...
Spårade du män i kriget?
Ja.
- Demonstrerade du? - Ja.
Lustigt att demonstrationerna slutade samtidigt som inkallelserna.
Jo, den där... dikten du läste på lektionen...
Ja, hade du några funderingar kring den?
Berättelsen heter "Tiden", men man får inte säga namnet.
Varför inte?
Jag tror att det är för att vi lever i tiden och består av tiden...
Men om vi sätter namn på...
Man avlägsnar sig från nåt genom att sätta namn på det.
Jag tror att han menar att vi inte kan avlägsna oss från tiden.
Jag trodde att han kanske menade Guds namn.
Som att hebréerna inte fick säga Guds namn.
Tycker du att vi ska äta middag nån gång?
- Hej. - Hej.
De där Sallisawpoliserna kunde verkligen inte hålla tyst.
Jag var rätt fenomenal. Jag kan vara en karriär på spåren.
Du läser den! Äntligen.
Inte egentligen. Jag såg mitt namn överallt.
- Är du full? - Nej, jag... tog ett glas till maten.
En av poliserna bjöd mig på middag.
- Vad trevligt! - Jag fick faktiskt veta en hel del.
Hennes fingeravtryck hittades bara på hyllorna på sminkavdelningen.
Hon var antagligen en kund.
De hade övervakningsfilmerna från veckan innan. Jag kan nog få se dem.
Jag köpte inget av det du ville ha från Walmart.
Okej...
Har det hänt nåt?
- Mår barnen bra? - Ja.
- Mår du bra? - Ja.
Men gör mig en tjänst.
Kom inte in här, halvt på lyset, och kvittra om den här skiten.
Fixar du det? Har du förmågan att hålla käften om skiten?
Om du känner så behöver du inte snäsa åt mig så där.
- Du kan bara säga det. - Jag har sagt det.
Titta till dina barn som du inte har sett på hela dagen.
- De ska gå och lägga sig. - Dra åt helvete!
Jag är alltid här när du är på jobbet där du behandlas som skit.
Jag känner inte för att utbyta svordomar. Jag har sagt mitt.
Jag tänker inte sluta, Wayne.
Vägpolisen är på plats. Teknikerna är på väg.
Det var där pojken dog. Han blev buren till grottan.
Kontoret har läst förhörsprotokollen. Ingen har pratat med honom.
Vägen finns inte med på våra kartor.
Jag har redan pratat med er. Det kom hit en man dagen efter.
Vadå för man? Från polisen eller sheriffen?
En man i kostym. Han visade mig en bricka.
Han frågade om de där barnen. Om jag hade sett nåt.
Kan ni beskriva honom?
Vanlig kille, vit, kostym. Han visade mig en bricka.
Vad sa ni till honom? Hade ni sett nåt?
Jag sa att jag hade sett barnen förut. Ett par, tre gånger.
De kom här på vägen och begav sig in i skogen.
Ett par eftermiddagar såg jag dem.
- Såg ni nån mer? - Ja.
Jag sa att jag hade sett en bil ett par gånger.
En fin bil. Brun. Och en man och en kvinna.
Men det var inte samma dag.
Hur såg de ut? Mannen och kvinnan?
Som ni. Svart och vit.
Mannen var färgad. Jag såg inte ansiktena.
Oftast måste man leta efter oss för att hitta hit.
Men ibland kommer folk hit ändå.
Sir? Har ni nåt emot att vi söker igenom ert hus?
Ja, det har jag. Ni behöver väl tillstånd för sånt?
- Om ni tvingar oss att skaffa det. - Då tror jag att ni får göra det.
Tycker ni att man förhörde grannskapet tillräckligt noggrant?
Ja, det gör jag.
Vi la alla resurser på det.
I regel ska man börja så nära som möjligt och jobba sig utåt.
Genomförde polisen flera förhör med alla potentiella vittnen?
Ja.
Ärligt talat kändes det som om alla gjorde allt de kunde.
Vissa säger att de aldrig blev hörda.
Men de minns att polisen knackade dörr.
Jag vet inte... Om vi missade nån var det av misstag.
Vi hade över hundra poliser i området.
Vissa hördes flera gånger, men ingen pratade med de här personerna.
Vi har talat med två personer som båda säger sig ha sett-
- "en väldigt fin, brun sedan som körde omkring i området"-
- "och som sen körde iväg från Devil's Den samma dag som mordet".
En brun sedan...
Ett vittne ska ha berättat om bilen, men polisen hörde inte av sig mer.
Det nämns ingen sedan i förhörsprotokollen.
Det andra vittnet hördes aldrig.
Men båda la märke till bilen, eftersom den var "ny och fin"-
- "och det var ovanligt i området".
Och fordonet körde bara omkring.
Spåren... Jag minns spåren...
Invånaren Charles Snyder sa att han två veckor tidigare-
- hade tipsat om att hans son pratat om en svart man med ett ärr-
- på återvändsgatan där barnen lekte vid Devil's Den.
Men ingen kom för att höra honom.
Inget av det här nämns i utredningen.
Pekar inte det här på allvarliga brister i utredningen?
Vad är det som pågår här? Egentligen?
Har ni nya bevis?
Letar ni efter Julie? Har ni hittat nåt?
- Det räcker för i dag. - Nej, det går bra.
- Det går bra. - Det tycker du säkert.
Ser du inte hur upprörd han blir? Han är sjuk, Elisa.
- Henry... - Ja, det kan räcka nu.
För i dag.
Där borta, innanför skogsbrynet.
Det är svårt att se. Det är lite dolt.
- Det var där de lekte. - Vi får undersöka leksakerna.
Ni kan ta dem, men vi behöver bilder att visa föräldrarna.
Hördu.
Upp med dig.
- Vad vill ni? - Varför smyger du omkring här?
Va?
Våra ungar leker här ute. Vi vill inte att du ska hänga efter dem.
Mina ungar säger att du alltid hänger där de brukar leka.
Varför hänger du runt barnen?
Det gör jag inte. Jag är inte... Jag har barn.
Det har du inte alls. Vi vill inte ha dig här.
Jag bor här! Jag har rättigheter!
Jag har slagits för era rättigheter, era svin!
Du är en jävla luffare! Håll dig borta från barnen.
Och försvinn från vårt område!
Hör du mig? Du ska inte komma hit mer.
Vi vill inte se dig.
Gud hjälpe dig om du nånsin pratar med ett barn här ute igen.
Försvinn härifrån!
Hur är livet som chef?
Ja, du... Det går upp och ner.
Har du pratat med dem? Alans firma?
Ja, de hörde av sig.
Mannens barn hade anlitat dem, sa han.
Tycker du att det är bra? Att fallet öppnas på nytt?
- Berättade de om fingeravtrycken? - Ja.
Förstår ni vad det betyder för mig?
Jag kan bara föreställa mig... Men ja, det gör jag.
Jag... Jag tänker på Lucy.
Jag önskar att hon fick uppleva det här.
- Det är två år sen nu. - Alan hade hennes akt.
Jag fick kroppen hitskickad från Las Vegas.
Du, då? Hur tar du allt det här?
Jag är fortfarande nykter. Fem år nu.
Jag vet. Jag är stolt över dig.
Så... Jag har min högre makt.
Han har gett mig det här nu.
Grädde och extra socker, som förr?
Jajamän. Som en efterrätt.
Den andre, då? Er partner? Är han kvar?
Han jobbar som polis.
Men han har inte arbetat med grova brott på ett bra tag.
Hur som helst... Vi har väl tappat kontakten.
Ni hade inte behövt titta till mig, kommissarie West.
Ni har gjort mer för mig än nån annan.
Ni räddade mig för fem år sen.
Det har gått bra för dig.
- Får jag fråga en sak? - Man kan alltid fråga.
Vill ni be med mig?
Gud... Fräls mig från ilska.
Gud... Fräls mig från harm.
Fräls mig från domar och förutsägelser.
Mitt... kontrollbehov.
Jag har känt Dig som höken och duvan.
Jag lever i Din eviga barmhärtighet.
Herre... Skydda det jag håller kärt...
...och låt mig aldrig hålla nåt av den här världen för kärt.
Amen.
En brun sedan...
Bonden pratade om en brun sedan... och en kvinna.
Vi visste.
Var det dem de lekte med?
Hon skrev lite om spelen vi hittade.
Folk blev oroliga att barn skulle bli mördade om de höll på med sånt.
Eller nåt sånt.
Henry var fem eller sex när hon började skriva.
Becca var väl... tre eller fyra.
Forskarna har teorier om ett oändligt antal dimensioner utanför vår.
Einstein sa: "Dåtiden, nutiden och framtiden" -
- "är bara en envis illusion."
Herregud.
Börjar du vakna upp ur illusionen?
Nu när saker och ting faller isär... börjar du se dem tydligare då?
Och så här mot slutet...
...inser du då vad du har undanhållit?
Blandade du ihop reaktioner med känslor?
Blandade du ihop tvångsmässighet med frihet?
Snälla... Inte så här.
Och likväl...
Härdade du ditt hjärta mot dem som älskade dig mest?
Inte så här. Inte så här.
Älskling...
Trodde du att du skulle kunna gå vidare utan att se dig om?
Snälla... Jag förtjänar inte det här.
Vad är det som händer? Jag förtjänar inte det här.
Nej, det gör du inte. Men det händer ändå.
Jag beklagar verkligen.
Var är det...?
- Hur mycket ska jag behöva mista? - Allt.
Precis som alla andra.
- Jag miste Becca. - Nej, det gjorde du inte.
Inte på det sätt som du tror.
Du oroar dig för vad de ska hitta. Det du lämnade i skogen.
Avsluta det.
Du har ett meddelande. Kommissarien vill träffa dig.
Det går bra nu.
Nej, jag känner inte igen dem.
Jag tror inte det, i alla fall.
- Jag har inte köpt nåt av det här. - Ma'am?
Jag tror inte det. Jag minns inte riktigt.
Det var jag som köpte leksaker. Jag känner inte igen de här.
Handlar det om belöningen? Vi fick ett samtal.
Vad handlar det om? Var hittade ni dem?
Det verkar som om barnen hade en gömd lekplats ute i skogen.
- Vi hittade leksakerna där. - De kan tillhöra vem som helst.
Barnens fingeravtryck fanns på dem.
Och fingeravtryck från en okänd person. Och fler halmdockor.
Träffade de nån där? Nån vuxen?
- Kanske. Ja, sir. - Vad är det här?
- Det här har vi inte sett. - Fotoalbumet från när han var liten.
Han tog fram det... Jag klarar inte av att titta.
Roland...
Det är samma.
- Var är det här taget? - Det är från Wills första nattvard.
Han var tio.
Vad är det?
Purple Hays! Hur är läget?
Jag gör mitt jobb på ställen där jag inte är önskad.
En åtta Southern Comfort.
- Har du tjänstgjort? - Hela livet.
- Vilket krig? - Vad fan?
- Ge mig två fingrar Southern Comfort. - Han är kriminalkommissarie.
Du kunde ha sagt att du lagade bilar medan vi blev beskjutna.
Jag kunde ha langat upp kuken på bardisken också.
Nio år senare och du snackar om din kuk än.
Det är inte meningen, men den kommer ju jämt på tal.
Det finns en ny särskild grupp. Jag leder den.
Kul för dig, kommissarien.
Jag undrar...
Blev du befordrad för dina insatser? Eller för din hudfärg?
Till skillnad från vissa andra har jag inte en stor jävla käft.
Med all positiv särbehandling kunde du ha varit min chef nu.
Om jag hade varit klumpig nog att bli skjuten...
...skulle jag väl ägna dagarna åt golf.
Och ringa gamla polare som om det vore en tjänst.
Du tog dig visst några glas innan jag kom.
Jag drar mig för att åka hem.
Jag hade tänkt spela lite mer på rasgrejen.
Du har aldrig varit särskilt rolig.
Känner du för att bli kriminalare igen?
För det... var du rätt bra på.
- Purcellfallet? - Det ska öppnas på nytt.
Jag ska leda det.
Jösses... Vilken höjdare du har blivit.
Vill du komma tillbaka eller inte?
Jag... är ledsen för det jag sa om hudfärgen.
- Det är du inte alls. - Halvledsen.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com