Då var vi framme.
Första skoldagen igen.
Jag vill inte att du ska gå.
Jag vill inte gå.
Men jag ska göra det ändå.
Hur ska jag klara mig utan dig?
- Du är tuff. Du klarar dig. - Det kan du inte veta.
Pappa? Kom igen, nu bär vi in mina grejer.
Det känns bättre när du får bära nåt tungt.
Du känner verkligen mig.
Sen jag var två.
Varför har du inte ringt? Jag lämnade meddelanden.
Det var en man på signeringen...
- Var är barnen? - På sina rum. Henry spelar Nintendo.
Det var en man på signeringen - en svart man med ett öga.
- Såg du en enögd man? - Han var aggressiv och otrevlig.
Han frågade om jag visste var Julie var nu.
Jag tror att det var mannen från 1980, Wayne.
Som ni letade efter, han som köpte dockorna.
Fick du hans namn? Fick du nån information alls?
Nej, men han är där ute och letar efter henne.
Jag tror att hon rymde på grund av honom.
Tom Purcell har tagit livet av sig.
Va?
Hur?
Han sköt skallen av sig... efter att Roland och jag gav oss på honom.
Varför gjorde ni det?
Funderade ni nånsin på om Tom kanske inte begick självmord?
Det var rättsläkarens slutsats.
Och han hade gott om skäl till att göra nåt sånt.
Rättsläkaren noterade ett krossår i skallbenet, som efter ett slag.
Skallen var bortskjuten. Alltihop var ett enda stort sår.
En oberoende rättsläkare fick granska journalen.
Enligt henne skulle en skottskada inte orsaka den sortens blåmärke.
Menar ni att nån bar upp honom dit, medvetslös, och dödade honom?
Det satte hur som helst punkt för utredningen.
Det blev precis som 1980.
Ett plötsligt våldsdåd, en död man, och så avslutas utredningen.
Jag har nog aldrig tänkt på det så.
Det är precis som 1980. De tänker skylla det på en död misstänkt.
"Misstänkt"? Det där var vårt fel.
Det var vi som drev honom till det.
Det var inte vi som ringde samtalet.
Vi gjorde vårt jobb. Annars hade nån annan gjort det.
Och som du sa skulle de ha slukat honom levande.
Vi följer upp de försvunna avtrycken, den enögde mannen och Dans tips.
Tagga ner lite nu.
En hederlig man är död för att vi pressade honom...
...trots att vi visste att det inte var han.
Är du helt säker på det?
Verkar Tom vara typen som skulle skriva ett brev på skrivmaskin?
Du har inte utrett brott på tio år!
För fan, Purple. Vad tror du att det är som pågår här?
Varför tror du att du är här?
För att hitta flickan och lösa fallet.
Tror du inte att det finns bättre poliser?
Hittar vi flickan - toppen. Löser vi fallet - toppen.
Men hur ofta händer det med tio år gamla fall?
Jag ville hjälpa dig att få tillbaka karriären. Det här var en tjänst.
- Eftersom jag är så hopplös. - Prata på.
Prata på, så hamnar du på kommunikationsavdelningen igen.
Eller så kan du städa motorvägar i tio år framåt. Vad sägs om det?
Roland... Vi måste fortsätta.
- Om det inte var Tom... - Vad har vi att gå på?
Ska vi kolla upp alla enögda svarta män i hela Arkansas?
Varför det? För att din fru såg en?
- Det är ett spår. Vi har andra... - Sluta.
Släpp det. Det här är vårt jobb.
Det kan inte bota dig.
Och det finns inte till för att lösa dina problem.
Har du druckit nu på förmiddagen?
Dra åt helvete, Wayne.
- Tom. Vad gör du? - Jag ska dra härifrån.
Lucy är borta. Julie... Julie är...
Jag tänkte att om det fanns en chans...
Men ni säger ju att hon är död, så jag sticker.
Vad tänker du göra?
Vad som än krävs för att slippa känna nåt.
Det finns ingen mening längre. Det finns ingen att känna nåt för.
Dina barn skulle inte vilja att du skadade dig.
Nej. De vill ingenting alls nu.
Och hur skulle jag kunna bli värre skadad än nu?
Allt jag kan råka ut för vore en lättnad.
Vart ska du?
Ingenstans.
Ni får flytta på er bil.
- Jag vill helst inte det. - Jag är inte ert fosterbarn.
Släpp iväg mig.
Du får mitt privata nummer också.
Om du hamnar i knipa nånstans, så använd det.
Hördu... Du behöver inte min hjälp.
Men om du skulle göra det nån dag, så får du den.
Jag gör såna här till Memorial Day.
Den här är till Tom.
Jag förstår inte varför han skulle göra nåt sånt nu.
Han tog sig igenom så mycket.
Vad var det du ville prata med mig om?
Du var ju hennes bästa vän...
Vet du om Lucy kände en svart man med ett öga?
Nej. Det fanns ju andra män...
...men hon skulle nog inte... Du vet... Inte en svart man.
Vart vill du komma?
Det verkar som om den här enögde mannen-
- gav Julie en docka på Halloween 1980.
Man har funderat på om det var han som rövade bort henne.
Det vet jag inget om.
Men Halloween, sa du?
Vänta lite.
De här framkallades efter det som hände.
Jag fotade dem när de knackade på här.
Vet du vilka de här är? De två spökena?
Nej, det tror jag inte.
En bonde sa att han hade sett ett par med olika hudfärg nära sitt hus.
På andra sidan Devil's Den.
- Får jag låna den här bilden? - Nej, helst inte. Den är min.
- Jag gör en kopia, så får du den sen. - Helst... inte.
Du...
Om du får låna bilden, kommer du tillbaka med den i morgon då?
Ja. I morgon.
- Har du funderat på att flytta? - Varför skulle jag det?
Nån måste ju stanna kvar.
Nån måste minnas.
Det var på tal att er fru skulle skriva en uppföljare till boken.
Hon bestämde sig för att inte göra det.
Hon hade andra berättelser att skriva.
Berättade ni saker för henne under den andra utredningen?
Bara så som ett gift par pratar. Man berättar för varandra...
...vad som händer i livet.
Pekade nåt av hennes fynd mot nåt större, som ett mörkläggande?
Jag tror inte det.
Har ni bevis på nåt sånt?
- Vad har du? - Bilen står på parkeringen.
En Mercury Capri från 1978. Registrerad i Missouri, E-E-O-6-7-9.
Har du pratat med receptionen?
Han hade betalat för hela veckan.
- Har nån frågat efter honom? - Bara ni två.
Stanna här.
Dan?
- Har du hört eller sett nåt? - Nej, ingenting.
Jobbade du i går kväll?
Vem mer jobbar i receptionen?
Jag jobbade i går och i förrgår. Min fru hoppar in.
Ni kan prata med henne om ni vill. Men hon hade nog nämnt det.
Han dyker upp och säger att Lucy blev mördad.
- Han verkar rentvå Tom. - Och han är riktigt paranoid.
"Det finns folk som inte vill att ni ska veta det jag vet."
Då hade han rätt i att vara paranoid. Om han inte bara har stuckit.
Varför skulle han lämna bilen och stöka till så där?
Vi har tappat honom. Det är kört.
Efter att ha ställts inför nya bevis som pekade ut honom som skyldig-
- begick Tom Purcell självmord på brottsplatsen.
Han lämnade ett brev som kan tolkas som ett erkännande.
Vi är nu beredda att häva domen mot Brett Woodard.
Jag var där på plats.
Ni var inte nöjd med statsåklagarens slutsats, eller hur?
Nej.
Men jag har aldrig varit nöjd med nån del av fallet.
God morgon.
- Försöker du imponera på mig? - Jag diskar bara min hälft.
Jag skämtar inte. Du får diska ditt eget.
Jag klagar inte. Jag är bara glad att du inte vill ha en mamma.
Jobbar du på nåt?
Jag kladdar bara lite.
Handlar det om fallet? Vad är det för nåt?
En artikel, kanske. Jag vet inte riktigt.
- Till tidningen? - Kanske en veckotidning. Vi får se.
Har du läst "Med kallt blod"?
Är det "Batman" eller "Silversurfaren"?
Mina sistaårselever läser den nu.
Jag kanske ska skriva om brottet, fast mer ur grannskapets perspektiv.
Det är bara jobbigt att skriva.
Du har strukit hälften av det du har skrivit. Vad är poängen?
Jag känner att jag har en röst.
Läste jag på college i fyra år för att bli som min mamma?
Du borde skriva om det.
Menar du det? Du upphör visst aldrig att överraska.
Det är inte som om tv-nyheterna tänker göra det.
Nån borde visa att det de säger inte håller.
Det kanske blir en intressekonflikt.
Att vi är ihop och att jag skriver om fallet.
Folk borde få veta att de stängde ner utredningen av bekvämlighet.
Fallet är inte löst.
Skulle inte det äventyra ditt jobb? Jag vill inte sätta dig i knipa.
Åt helvete med dem. Om de inte vill göra rätt är det inget jobb att ha.
Jag kan berätta allt möjligt för dig.
Du skulle väl bara diska din hälft?
Jag och min förbannade arbetsmoral.
Visste ni att en man letade efter Julie även efter Toms död?
Och frågade om henne? En svart man.
- Nej. - Han var blind på ena ögat.
Enligt ett vittne presenterade han sig som Watts.
Vi tror att han var förmedlare. Det kanske var honom Julie rymde från.
Förmedlare? Av vadå?
De ringde mig, men jag sa åt dem att dra åt helvete.
Jag avrådde din pappa från det här. Det kan vara farligt.
Hur då farligt?
Inte för att tjalla på honom, men vet du vad han gör om kvällarna?
Förra veckan var han på Shoepick Lane mitt i natten och visste inte varför.
Han sitter på din mammas gamla kontor och går igenom hennes papper.
Ja, jag anade det.
Han gör det med en laddad pistol på bordet. Han har den nära till hands.
Dockor används som symboler inom trafficking.
Som den här blå spiralen är kod för pedofiler.
2012 avslöjade två före detta poliser i Louisiana en seriemördare-
-med kopplingar till en pedofilring.
Trots bevis på medbrottslingar drev man inte utredningen vidare.
Jag läste nog om det.
Vad är det ni antyder?
Nu tycker jag att jag förtjänar en förklaring.
Vad är det ni menar har hänt?
Den där mannen har aldrig varit osäker på nåt.
Att se honom så här...
Jag vet inte vad jag ska göra.
Han behöver nån som bor hos honom och tar hand om honom.
Jag tror att Purcellbarnens öde är kopplat till en liknande grupp.
Jag tror att nån av föräldrarna sålde dem, antagligen med kusinens hjälp.
Det är därför alla är borta nu - försvunna, dödade, tystade.
Såna här grupper tar hemlösa barn och barnhemsbarn. Rena kidnappningar.
Alla större utredningar blir konsekvent nedstängda.
I båda fallen i Louisiana och Nebraska-
- har högt uppsatta politiker och affärsmän pekats ut.
Folk med makten att tysta ner sånt här.
Ni blev förflyttad från våldsroteln efter utredningen 1980.
1990 lämnade ni polisen.
Såg ni ingenting som tydde på ett mörkläggande ovanifrån?
Inga bevis som ignorerades? Inga framtvingade slutsatser?
När man är polis får man aldrig visshet.
Ofta får man ingen klarhet över huvud taget.
Man gör bara sitt bästa och lär sig att leva med tvetydigheten.
Jag är faktiskt besviken.
Jag ville tala med er-
- för att det verkade som om ni inte höll med om den officiella versionen.
Jag hoppades att ni skulle kunna fylla i en lucka.
Unga dam... Hela min hjärna är full av luckor.
Jag beklagar om det var det ni hoppades på.
Jag har inga svar att ge er. Jag önskar att jag hade det, men tyvärr.
Snälla mr Hays... Kan ni åtminstone tänka över det jag har sagt...?
Nej. Nu får ni ursäkta.
Jag är trött på att vandra runt på kyrkogården.
Berättelsen är slut för min del.
Hej.
"Watts", sa hon. Den enögde mannen. Hörde du det?
Skriv ner det innan jag glömmer. "Watts".
Tyvärr, kompis.
Tror du att din fru hade velat se dig sån här? Som du är nu?
- Hon vill att jag ska lösa fallet. - Hur vet du det?
"Watts". Glöm det inte, för det lär jag göra.
Inspektör Hays. Nevada Bell har faxat över samtalslistorna ni ville ha.
Tre veckor 1988.
Tack.
- Okej, ungar. Hoppa in i bilen. - Va?
- Pappa skulle passa er. - Det är skola i morgon.
Se så, på med skorna. Ni får följa med mig ut en sväng.
Hejsan. Kommissarie Roland West.
Arkansas delstatspolis, bricka 457.
Jag behöver flyginformation och passagerarlistor.
Alla flighter till Las Vegas. Följande datum...
Ja, jag kan vänta.
Fick Lucy många besökare när hon jobbade här? Män?
Ja, det kan man väl säga.
De flesta som kom in raggade på henne. Det var lönsamt.
Såg ni nånsin att hon pratade med ett par? En svart man och en vit kvinna.
- Inte vad jag kan minnas. - Bara en svart man, då?
Han var i så fall blind på ena ögat. Det var vitt, utan pupill.
Det där...
Lustigt, nu minns jag. Jag såg aldrig henne med honom.
Men jag minns att hennes bror, eller kusin...
- Dan O'Brien? - Dan. Precis.
Honom såg jag prata med en sån kille en gång. En svart man utan öga.
Toppen. Vi träffas ju inte tillräckligt.
- Du måste titta på det här. - Varför?
Jag har löst det.
Det där telefonnumret ringdes åtta gånger under samma kväll-
-knappt två dagar före Lucys överdos.
- Hennes rum var inte betalt. - Okej...
Numret hör till den här adressen. Stället ägs av Ozark Trust.
Jag har gått igenom fastighetsregister.
Det är Hoyt Corporation.
Säkerhetsavdelningen. Harris James privata telefon.
Det här är passagerarlistan för en flight från Tulsa.
Han flög första klass till Las Vegas. Här har vi det.
Harris James flög till Vegas dagen innan Lucy dog-
-och tillbaka dagen efter.
- Vill du ta det här till Blevins? - Nej, för fan.
De skulle bara lägga det i en mapp och gömma undan det i nån källare.
Han planterade bevisen hos Woodard.
Han undanröjde säkert fingeravtrycken tagna från leksakerna i skogen också.
- Roland... - Vad ska vi göra med det här, då?
Vi kan fråga honom vad fan han gjorde i Vegas.
Vi går på honom hårt, som förr.
Det måste väl ha haft med Hoyt att göra? Han gav ju Harris jobbet.
Om det har med hans chef att göra kan vi få honom att snacka.
Nej, det kan vi inte. Vi kan lämna in det här, men inte mycket mer.
Vi kan inte. Om han inte snackar är vi rökta för all framtid.
Jag ser vad du har gjort här. Det är bra.
Men vi kan bara argumentera för vår sak.
Jag tänker på Tom... och det där brevet.
Tror du att han ville vara med Lucy? Kan han verkligen ha skrivit det?
Vi måste göra det här för Toms skull.
- Vad gör vi om James inte snackar? - Vi knäcker honom med bevisen.
Om vi tar ut honom till ladan... kan vi knäcka honom.
Om vi...
Om du känner att du har svikit Tom...
...är det så här du kan gottgöra det. Vi ger inte upp.
Han ska inte dömas för det här. Det är så vi kan gottgöra Tom.
Du kan sluta säga så där. Jag är inte korkad.
1955 till 1985. Först var jag köksa, sen hushållerska.
Jag var hos familjen Hoyt länge.
Varför är ni fortfarande poliser i er ålder?
Jag ville inte gå i pension. Jag skulle bli alldeles för rastlös.
Och vi duger inte till mycket annat.
Hur kan jag hjälpa er, då? Vad ville ni veta om familjen Hoyt?
Vi går igenom ett gammal fall.
Kände ni en man som hette Harris James som jobbade för Hoyt?
Kände till honom, snarare. Han började i slutet av min tid där.
Han skötte säkerheten åt mr Hoyt.
Det var en olycksdrabbad familj. Vad kan ni berätta om dem?
Den familjen hade bara otur. Utom i affärer.
Jag tog hand om miss Isabel när hon var liten.
Och Isabel var dottern? Visst hade hon en egen familj?
Som sagt: bara otur.
Hennes make och lilla dotter gick bort i en hemsk bilolycka 1977.
Hon blev... olycklig.
Hon lämnade aldrig godset.
Men en kväll åkte hon ut med bilen och körde in i ett vägräcke.
Det blev en stor olycka.
Efter det tog mr June hand om henne. Han skjutsade henne och gjorde allt.
Mr June? Vem var det?
Han stod mr Hoyt ganska nära. En svart man.
Han bodde i stora huset, på källarplan.
Miss Isabel hade en helt egen del av huset.
Mr June var den enda som fick gå dit.
Vet ni vad mr June hette i förnamn?
Jag vet inte om June var hans efternamn. Han kallades bara mr June.
Han umgicks inte särskilt mycket med oss andra.
Vet ni om han lever?
Kan ni beskriva hur han såg ut? Var det nåt som stack ut?
Bara hans öga.
Hans vänstra öga var vitt. Dött, liksom.
Kände ni en man som hette Watts, då?
Får jag gå och bada i floden med Lisa?
Becca? Har du packat klart?
Nej, Wayne. Titta på mig.
- Jag ska skjutsa henne till skolan. - Visst, senare.
Varför slutade ni?
Runt 1981 började de begränsa vart vi fick gå.
Vi fick bara vara i köket och foajén i stora huset.
Miss Isabel... Jag vet inte vad som hände-
-men hon blev nog sämre.
Vad tänker du på? Mår du bra?
Jag borde inte ha sagt så där. Om Tom. Förlåt för det.
Vad sa du om Tom?
Jag pressade dig till att ge dig på Harris. Jag manipulerade dig.
Jag borde inte ha gjort så.
Det som hände... Jag insåg inte hur olika vi var.
Jag hoppas att vi kan gå vidare.
Vi har gått vidare, kompis. Kom nu.
Där är han.
Kommissarie West? Jobbar ni för trafikpolisen nu?
Kliv ur bilen, sir.
Är allt som det ska? Ni ser bekymrad ut, kommissarien.
Kliv ur bilen, sir.
Javisst, kommissarien. Vad är det som står på?
- Vägrar ni lyda? - Ni vägrar lyda.
Hörni, vad är det frågan om?
Om ni vill prata kan vi alltid göra det på kontoret. Ert eller mitt.
Ni verkar väldigt upprörd, sir.
- Sträckte ni er efter den här? - Nej, sir.
Kliv ur bilen!
Jag vill veta vad som pågår. Ni verkar arga.
- Ut med dig, din jävel! - Nej!
Kom igen, ditt as! Ut med dig!
Ut med dig, din jävel!
Vad vill ni? Kom igen.
Det är inte läge att ge oss order.
Lucy ringde Hoyt Corporation åtta gånger om dagen innan hon dog.
Du var i Las Vegas i två dagar när hon dog.
Du planterade ryggan och klänningen hos Woodard, eller hur?
Du hörde vittnen på nytt för att ta reda på om nån hade sett nåt.
Du gav Lucy en överdos.
Ni har riktigt vild fantasi. Jag vet inte vad ni pratar om.
- Vad hände med barnen 1980? - Det är ni som är kriminalarna.
Helvete! Sluta slå mig! Satan!
Vad ville Lucy ha? Pengar?
Vad sa hon som fick dig att åka dit och döda henne?
Dan O'Brien sa nåt om...
"...folk som inte omförhandlar".
Det var dig han var rädd för, eller hur?
- Hittade du honom? - Jag ska säga er båda en sak.
De där två... Mamman och kusinen...
Dem ska ni inte bekymra er för. Vad är det här?
- Ni kan inte bry er ett skit om dem. - Min vän är död.
- Barnen. - Jag har barn. Jag skulle aldrig...
Jag skulle aldrig göra ett barn illa. Herregud...
Nåt känns trasigt. Ni har slagit sönder mig.
Berätta vad som hände. Från början till slut.
Barnen brukade träffa några i skogen. Det var de som tog dem.
Mamman kanske var inblandad, kanske O'Brien...
Men det var du som planterade bevisen.
Och det var du som såg till att fingeravtrycken försvann.
Allt för Hoyts räkning, förmodar vi.
Tänder han på barn?
De kanske var en hel grupp. Vänner till honom.
Folk som gillar barn.
Ni är verkligen helt ute och cyklar.
Gud... Jag är skadad.
Jag kan bara berätta vad jag vet.
Men... då vill jag veta att jag går härifrån levande.
Du kommer att leva.
Ta av de här! Jag har ingen känsel i händerna, för fan.
Jag kan inte andas... Jag kan inte andas.
Du har sparkat sönder mina revben. De skär in i lungan.
Herregud...
Hur hårt sparkade du?
- Du... - Fan ta dig! Fan ta dig för det här!
Han gav oss inget val.
Och jag hade rätt. Du såg det själv. Han visste.
Du med ditt skitsnack om Tom. Bara för att få mig att gå med på det här.
Du är en vuxen man. Jag tvingade dig inte till nåt.
Jag har precis dödat en man, ditt dumma svin!
Nu är det kört! Vad han än visste är det borta!
- Du har förstört mitt liv! - Vi gjorde det!
Din manipulativa, självupptagna, kaxiga jävla...
Vadå? Va? Vad tänkte du säga?
Gissa vilket ord jag tänker på just nu.
Säg det, då. Säg det, din jävel!
Nej, jag vill bara att du ska veta att jag tänker det.
Harris jobbade som trafikpolis i zon 41977.
Det är i området där Hoyts dotter råkade ut för olyckan.
Det kan ha börjat där. Han kan ha hjälpt dem.
Den svarte mannen... Mr June...
Amelia sa att O'Brien träffade honom på baren där Lucy jobbade.
De hade nån sorts överenskommelse.
Jag trodde att du skulle fortsätta med det här på nåt sätt.
Nej. Jag sa ju att jag släppte det.
Amelia och jag kom överens.
Ja... Hon var en bra utredare, va?
Hon sa nåt till mig häromdagen. Hon pratade med mig.
Hon sa... att jag aldrig visste vem jag var.
Och att det... gjorde mig kall.
Sa Amelia det här till dig?
Ja, hon satt där.
Hon visste alltid precis hur hon skulle komma åt mig.
Nu är den där jäveln här igen.
Gör en gammal dåre till viljes, inspektör West.
Hallå där. Letar du efter mig?
Kom ut. Hallå!
- Fick du det? - Ja.
Det kanske bara är nåt ex som spanar på flickvännens hus.
Wayne?
Vad gör du?
Vad är det här?
Var har du varit?
Jag kan inte prata om det.
I morgon bitti måste vi prata.
Kan vi prata i morgon?
Vi har inte varit ärliga mot varandra.
Om vad vi har sysslat med.
Nej, jag vet.
Vi kanske kan ändra på det.
Om jag berättar...
...saker du mår bättre av att inte veta...
Det finns inga såna saker. Jag måste få veta allt om dig.
Jag vore ett svin om jag gjorde så mot dig.
Förlåt, det kanske är Roland.
Det kan vara viktigt. Vänta lite, är du snäll.
- Hallå? - Inspektör Hays?
- Wayne Hays? - Ja.
- Vet ni vem det här är? - Nej.
Edward Hoyt.
Jag tror att vi har en del att tala om.
- Som vadå? - Harris James.
Jag skulle vilja diskutera gårdagskvällen... som jag förstår den.
Jag kan komma in om ni vill.
Det vore trevligt att träffa er familj.
Er fru, författaren. Lille Henry och Rebecca.
Det är fint att ha en familj.
- Nej. - Då kanske ni vill komma ut till mig.
Jag vill helst att det här stannar mellan oss.
- För tillfället. - Vad sägs om lite senare?
Ni vet väl inte det här, men jag har redan varit jävligt tålmodig mot er.
Jag kanske ska ta min information till åklagaren.
Men som sagt kommer jag gärna in och pratar.
Nej. Jag kommer ut om fem minuter.
Bara...
Förlåt. Det här är sista gången. Jag lovar.
En sista gång. Sen ska vi prata. Jag ska berätta allt.
Men just nu... måste du bara lita på mig.
En sista gång. Sen räcker det.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com