Я маю докази твого диявольського замислу, Діо!
Він спіймав мене.
Але я не втечу.
Я повернувся, щоб битися з Джоджо!
ЕПІЗОД ТРЕТІЙ: "ЮНАЦТВО З ДІО"
Я знайшов протиотруту.
І щойно дав її батькові.
Діо, я вбитий горем.
Ми виросли разом, але я мушу здати тебе.
Вибач.
Ти напевно не віриш мені,
але я кажу правду.
Я не чекав від тебе іншого.
Джоджо, мені дуже соромно за егоїзм, але я маю останнє прохання.
Дай трохи часу. Я хочу здатися сам.
Що відбувається?
Я очікував, що Діо буде чинити опір, як загнаний звір.
Джоджо, як ти вибрався з тих нетрів живий?
Я відволічу його, а потім одним швидким рухом...
Я шкодую про все!
Бідне дитинство зробили мене жадібним!
Я помилявся.
Отруїв чоловіка, який виховав мене!
Саме тому я повернувся, щоб зізнатися!
Якби я хотів втекти, мене б тут не було!
Це правда.
-Я хочу все виправити. -Діо...
Обережно, Джонатане. Не вір жодному слову цього змія.
Не впізнаєш? Дозволь представитися.
Я Роберт О. О. Спідвагон, усюди сую носа.
Я хвилювався за Джостара,
тому прослідував за ним з Лондона.
Мене захоплює твоя наївність.
Я розповім тобі дещо.
Я виріс у найжахливіших нетрях.
Бачив достатньо мерзотників.
Я чую добро й зло.
І цей хлопець смердить гірше за калюжу блювоти!
Ніколи не бачив когось злішого за нього!
Він озлився від такого життя? Ні!
Він народився злим!
Знайоме обличчя?
Цей чоловік визнав, що продав тобі отруту, Діо.
Я почув достатньо.
Яка ганьба.
Я любив тебе, як рідного сина.
Батьку, тобі треба відпочивати.
Я повернусь до спальні.
Не хочу спостерігати за цим.
Джоджо, роби, що треба.
Так, батьку.
Отже, це кінець?
Ви не заарештуєте його.
З такою стриманістю і трьома родимками на вусі...
Він народився з диявольським таланом.
Джоджо, я хочу, щоб ти скував мене наручниками.
Заради нашого минулого.
Добре.
Пане Джостар, обережно!
Джоджо, люди мають свої межі, згоден?
За своє коротке життя я дечому навчився.
Чим більше плануєш,
тим більш непередбачуване стає життя.
Доки ми залишаємо людьми...
Ти збожеволів! Що ти верзеш?
Я відмовляюсь від своєї людськості!
Я вийду за межі людини!
Кам'яна маска! Але як?!
Обережно!
Стріляйте!
За допомогою твоєї крові, Джоджо!
Він...
Батько!
Вогонь!
Джоджо...
Тату...
Я мав ухилитися від його ножа.
Маска відволікла мене.
Ти пожертвував собою.
Візьми.
Це каблучка твоє матері.
Батько!
Рана смертельна.
Як я допустив це?
Пане Джостар... Я казав...
Це моя провина.
Треба було надіслати батька Брандо до в'язниці на острові.
Батько Брандо?
На початку моєї служби
ми затримали чоловіка, який намагався закласти каблучку.
То був батько Діо, Даріо Брандо.
Так, це моя каблучка.
Ми замовили собі парні, коли заручилися.
Грабіжник на ім'я Даріо Брандо намагався закласти її.
Брандо!
Пан Джостар вважав, що завдячує життям Даріо Брандо.
Але Брандо був лише хитрим злочинцем,
який нишпорив у пошуках золота на місці аварії!
Боже!
Він сказав, що я дав йому каблучку?
Саме так, пане.
І яка огидна брехня!
Це не брехня.
Я дійсно дав її йому.
Це правда?
Він невинен.
Відпустіть його негайно.
Навіщо відпускати його?
Якби я народився в бідності, можливо, вчинив би так само.
Продай її та купи щось своїй родині.
Відмовся від злочину й встань на шлях доброчесності.
Пан Джостар знав правду ще до того, як всиновив Діо.
Не помирай, тату. Лікарі врятують тебе.
Джоджо, не звинувачуй Діо.
Це моя відповідальність.
Я інакше ставився до тебе, бо ти моя кров і плоть.
Діо напевно відчував несправедливість.
Це я довів його до такого.
Поховай його поряд з батьком.
Тату...
Джоджо, померти на руках сина
не так вже й жахливо.
Пане Джостар!
Яка трагедія!
Така щира доброта звела його в могилу!
Ні!
Пан Джостар передав свій шляхетний дух Джонатану!
Його нерушима воля і гордість, його майбутнє!
Зазвичай я зневажаю аристократів.
Але ці батько з сином інші.
Вони живуть без жалю.
Це найкращі розпещені хлопці, яких я знаю!
Тіло!
Тіло Діо Брандо зникло!
Агов, коп! Відійди від вікна!
Його голова...
Він живий!
Як? Ми розстріляли його!
Обережно! Він може бути озброєним!
Не може бути!
Він прямую сюди!
Чого чекаєте? Стріляйте!
Діо, зупинись!
Діо!
Швидше, тисни гачок, Джонатане!
Навіть після цього він живий!
Я не розумію. Це неможливо.
Як це можливо?
Джоджо...
Цією величезною силою мене наділила маска
і кров твого батька!
Він висмоктує життя з чоловіка!
Діо, ким ти став?
Ти монстр!
Не знаю, що думати...
Ніж... Смерть батька... Кров... Діо... Маска...
Мої записи... Мозок... Невідомі можливості... Невідома сила...
Діо, ти більше не людина!
Батько...
Зупинись! У тебе немає шансів!
Я ще ніколи не бачив такого!
Таким сильним може бути лише монстр!
Ти маєш рацію.
Мені теж страшно.
Але я не можу відпустити Діо.
Це моя провина. І я покінчу з цим!
Джонатане, стій! Він уб'є тебе!
Мозок! Маска блокує здібності людського мозку!
Щоб подолати Діо...
Трупи!
Тепла кров...
Я хочу облизати тут усе!
Яка смачна кров... Можна?
Він досі мій брат...
Батьку, позич мені свою силу.
Я маю бути сильним. Діо вже не людина.
Він демон!
Обережно!
Я не дозволю Діо вбити ще когось!
Він спіймав!
Навіть після того, як спис проколов руку!
І рани на голові від куль вже зажили!
Він безсмертний!
Жалюгідний слабак!
Джоджо!
Дозволь мені насолодитися силою ще трохи.
Навіть я не знаю меж мого дару.
Ховаєшся?
Я ж казав, Джоджо. Людські плани мають межі.
Твоя боротьба марна.
Ховаєшся за шторами? Виходь!
Немає ніякого плану. Є відвага!
Вогонь відроджує його!
Невже це джерело його безсмертя?
Вогню недостатньо!
Що ви робите?
Забирайся звідси, Спідвагон! Це більше не твоя проблема!
Вам не піднятися! Вогонь розповсюджується!
Пане Джостар, що ви собі думаєте?
Повстань, Діо!
Діо, твоїй силі кінець!
Пане Джостар, ні!
Невже він хоче бути наживкою, щоб захистити друга?
Не має значення.
Твоя кров залікує мої рани.
Це безглуздо!
Мені не страшно падати з такої висоти!
Вогонь загнав тебе в кут!
Батько...
Батько, я буду сумувати.
Здіймися до небес з цим полум'ями.
Допоможи перемогти його.
Надай мені сміливості!
Що Джонатан робить?
Ні! Не може бути!
Зупиніться! Не треба!
Він наближається.
Як жалюгідно!
За мить життя Джоджо промайнуло перед очима.
Моя юність... Життя з Діо...
Я назавжди покінчу з цим!
Він розпалює вогонь щосильніше!
Якщо Діо не встигне відродитися, то загине!
Джонатан чекав розповсюдження вогню, до того як піднятися на дах!
Стійте!
Як ти смієш!
Дім моїх пращурів палає.
Батько загинув, у мене нічого не залишилось, лише життя.
Полум'я, забери мене!
Я знищу твої злісні наміри своїм життям!
Прощавай, Джоджо!
На мить твоя сміливість захопила мене.
Ридай від щастя, бо будеш покоїтися поряд з татком!
Я супермен! Я непереможний! Безсмертний! Я маю правити світом!
Джоджо, ти наділив мене силою!
Не можу дотягнутися!
Діо, я повернувся!
Що? Як?
Я не відпущу тебе!
Твоя доля приречена!
Отримай ножа, яким зарізав мого батька!
Я зламав йому руки, і він палає у вогні.
І все одно тримається!
Чудово!
Вирушимо в пекло разом!
Але ти помреш один!
Я знайду порятунок, яким би сильним не було полум'я.
Батько! Позич мені свою силу!
Крик відчаю!
Невже його крик досягнув душі батька?
Або він не усвідомлюючи цього знав про лабіринти родинного маєтку?
Джоджо пробив стіну... І штовхнув Діо на...
Що?!
...на стража родини Джостарів.
Як такий хробак міг...
Я забув!
Чим дужче б'єш його, тим він сильніше!
Джоджо!
Моє життя мало закінчитись інакше!
Пане Джостар!
Батько...
Ви живі.
Ви живі!
Він...
Він переміг!
Ось так.
У НАСТУПНІЙ СЕРІЇ
Треба знати страх!
Він ще гірший за Діо!
Корчся у відчаї!
На кого я схожий?
Навчи мене користуватись хамоном.
ЕПІЗОД ЧЕТВЕРТИЙ: "ОВЕРДРАЙВ"
Переклад субтитрів: Елена Астанкова