Треба ворухнути рукою,
доки Хамон не досяг мозку!
Доки він...
Володар Діо!
Якби знайти йому нове тіло.
Згідно з номером лондонської газети від четвертого грудня 1888-го року
за одну ніч у Вінднайті зникло 73 чоловіка,
в маленькому містечку в горах.
Слідчі гадають, що останки одного чоловіка пов'язані з цією справою.
Люди помітили, як четверо чужаків палили чоловічий одяг у підмур'я скелі.
Один з них розтрощив молотком
дивну кам'яну маску.
Справу зроблено!
"ОСТАННЯ ПУЛЬСАЦІЯ"
Спадкоємець Джостарів Джонатан Джостар бере за дружину
Еріну, єдину доньку Пендлтонів!
Відчалюють у медовий місяць в Америку!
Боже!
Зараз!
Вони відчалюють!
Агов!
Пан Спідвагон!
Ви мало не спізнилися!
Вибачте! Де вони?
Вони вже на борту.
Корабель зараз відпливає.
Що?!
Де їх побачити?
Отець Стікс...
Ми покладаємо великі сподівання на місію в Мексику.
Я зроблю все можливе.
Пане Джостар! Де ви?
З дороги! Відійди!
Важкий, зараза! Що там всередині?
Гадки не маю!
Лише знаю, що азіат платить нам!
Хлопці, ви чули?
Стули пельку і давай грузити її!
Нам не заплатять, доки не виконаємо роботу!
Ай! Йолопи!
Пан Спідвагон!
Дивіться! Ось вони!
Агов!
Пан Джостар!
Як же прекрасно!
На вас чекають найщасливіші роки!
Я завжди буду поряд.
Якщо вам щось знадобиться, я буду неподалік!
Навіть якщо буду заважати...
Пане Джостар!
Щасливої дороги!
НА ШЛЯХУ ДО АМЕРИКИ, АТЛАНТИЧНИЙ ОКЕАН
Самотня пташка, відірвана від зграї...
Еріна.
Все нормально?
Чого ти плачеш?
Це сльози щастя.
Бо я поруч з тобою.
Ти знав, що тебе будуть дражнити,
якщо дізнаються ім'я.
І все одно ти подав мені хустку.
Я в обіймах шляхетного Джонатана Джостара, що може бути краще?
Це взаємно.
Коли моє серце було самотнім, лише ти зігрівала мою душу.
Я зроблю все, щоб захистити твій світ.
Шкода, що батько не бачив тебе.
Еріно, час вечеряти!
Джонатан!
Я хотіла сказати "обережно з головою".
Я б хотіла, щоб ця мить тривала вічно.
Біс! Мій хрест упав у брудний моторний відсік.
Я б залишив його, але це мій хліб.
Небесний Отче...
Ну чому я завжди потрапляю в такі халепи?
Не треба. Я ніколи не пила спиртне.
Спробуй ковточок. Воно не міцне.
Спробуй.
Давай.
Ти...
Джонатан?
Ні!
Не може бути!
Діо живий...
Еріно, повертайся до каюти і не забудь зачинити двері!
Яка стара скриня! І не зачинена.
Дивно, клямка блищить.
А це означає, що скриня зачинена зсередини!
Стій!
Ти...
Прибуло моє тіло.
Діо!
Джонатан сам не свій. Щось не так.
Поглянь, Джоджо, що залишилось від мене.
Я не просто так опинився в такому стані.
Як гадаєш, чому я настільки немічний?
Джоджо, раніше я зневажав тебе, а тепер поважаю.
Я поважаю твою хоробрість, дух і силу.
Зараз я усвідомлюю це.
Діо!
Джоджо...
Якби не ти,
я б ніколи не заволодів силою маски.
Але також через тебе світ вислизнув з моїх рук.
Якщо існує бог, який керую долею,
то наші стосунки ідеально сплановані.
Ми єдине ціле.
Я заберу тіло єдиного чоловіка, якого я поважаю,
і буду жити у вічній славі!
Це моє призначення!
Ти не відчуєш болю. Це моя остання послуга!
Його очі! Ні!
Стань моїм тілом, Джоджо!
Джонатан!
Ері... на.
Яка прикрість.
Якби стояв спокійно, помер би безболісно.
Твоя казка перетворилась у жах.
Ти напевно приголомшена, не розумієш, що відбувається.
Джоджо не згадував мене,
міфічного мешканця темного світу?
Я не завжди був таким. Звісно, ти пам'ятаєш мене, Еріна Пендлтон.
Або я маю сказати... Пані Еріна Джостар.
Діо!
Корабель захопили чудовиська!
Я випив кров одного пасажира, як ви наказали.
І тепер всі на цьому кораблі належать нам!
А тепер в Америку, володарю Діо?
Я не можу говорити.
А ще гірше, не можу дихати!
Еріна!
Я маю врятувати...
Я не можу застосувати Хамон.
Дивіться, володарю Діо!
Нікчемний негідник не може дихати!
Він більше не може пустувати з Хамоном!
Нехай розплачується за те, що заважив вам!
Настав час розважитись.
Або зачекаємо кілька хвилин, доки він задихається?
Слухай, Вонг Чан!
Я не потерплю зневаги до Джоджо!
Завдяки йому я став таким.
Вияви пошану і безболісно відріж йому голову.
Так, володарю Діо.
А тепер твоє тіло стане моїм майбутнім, друже.
Джонатан!
Він щось замислив! Не підходь!
У нього напевно лишився останній козир у рукаві!
Не турбуйтесь! Ви переоцінюєте його!
Я виколупаю твій маленький мозок!
Я мушу врятувати Еріну.
Остання крапля Хамону... Треба зібрати всі сили і атакувати.
Треба небагато!
Обережно, Вонг Чан!
Я відчув страх. Щось усередині розкололось.
Ні!
Це кінець.
Останній Хамон мого життя...
Я занадто слабкий, щоб знищити зомбі,
але цього було достатньо.
Що...
Джоджо напевно зробив щось з тілом Вонг Чана!
Хамон не знищив його тіло, лише порушив його функції.
Він вчепився в механізм, ніби його контролюють!
Він намагається зупинити....
Весловий вал корабля!
Зомбі вистачить сили зупинити вал!
Якщо зупинити вал, пар не зможе виходити з клапанів!
І якщо тиск буде зростати,
корабель вибухне!
Джонатан.
Як це трапилось?
Тікай, Еріно.
Я підірву корабель.
Я не розумую...
Це занадто.
Я не розумію, плакати чи кричати.
А може просто знепритомніти.
Але одне я знаю точно.
Я, Еріна Джостар,
помру з тобою.
Від тепла цих губ я відчуваю дотик смерті.
Джонатан Джостар помирає.
Я лише бажаю, щоб ця мить тривала вічно.
Навіть коли корабель вибухне, і всюди здійметься полум'я,
навіть коли нас не стане.
Поплач.
Але ти будеш жити далі.
Твої слова дуже відважні.
Хочеш, щоб я врятувала малюка і втекла?
Але твій героїзм жорстокий.
Я лише бажаю померти з тобою.
Жінка померла заради свого малюка.
Моя мати зробила те саме.
Візьми малюка.
Швидше!
Хочеш зруйнувати цілий корабель?
Джоджо, ти дійсно б'єшся до кінця!
Я теж!
Я буду жити! Ніщо не зупинить мене!
У твоєму тілі!
Зомбі!
Знищить тіло Вонг Чана та перезапустіть клапани!
Вибух починається.
Джонатан!
Вибух розпочався!
Я мушу захистити себе від сонця!
Я вже підготувався до вибуху!
Еріно, дивись уважно!
Джоджо більше не застосує Хамон, тому я можу спокійно заволодіти тілом!
Після цього я повернусь до спальні, скрині, що позаду тебе.
Це моє сховище,
здатне витримати вибух кількох бочок тротилу!
Я іду, Джоджо!
Сподіваюсь, тобі сподобається бути моїм вічним господарем.
Джонатан!
Діо...
Можливо, ти мав рацію, і ми єдине ціле.
Я відчуваю дивну дружбу між нами.
Наше життя стало одним цілим.
І зникне з цим кораблем.
Будь щаслива...
Еріна.
Джоджо, відпусти!
Відпусти мене! Схаменись!
Хіба ти не хочеш жити вічно?
Я можу загоїти твої рани! Ти будеш вічно жити з Еріною!
Джоджо?
Він...
Він помер.
СЬОМЕ ЛЮТОГО 1889: ДЕНЬ СМЕРТІ ДЖ. ДЖОСТАРА
Життя Джонатана Джостара зникло в небутті.
Світ не дізнається про його місце в історії.
Його шляхетні вчинки залишаться в таємниці.
Але не для його нащадків.
У мені пробудилося нове життя.
Життя, яке знає його історію.
Два дні по тому Еріну врятували
поблизу Канарських островів.
На якийсь час історія кам'яної маски закінчилась.
Але нові пригоди незабаром розпочнуться.
КІНЕЦЬ ПЕРШОЇ ЧАСТИНИ - ФАНТОМНА КРОВ
У НАСТУПНІЙ СЕРІЇ
То була осінь 1938-го року.
Радий бачити, Спідвагон.
Звідки ти знаєш, мерзотнику?
Хапайте його!
Я Джозеф Джостар. Кличте мене Джоджо.
"ДЖОДЖО В НЬЮ-ЙОРКУ"
Переклад субтитрів: Елена Астанкова