Tokió, Hongkong, Szingapúr...
Most pedig hamarosan elérjük Indiát.
Hát, az igazat megvallva egy kicsit aggódom.
Olyan helynek képzelem, ahol az emberek csak curryt esznek,
és bármelyik pillanatban ledöntheti őket a lábukról valami ragály.
Én meg attól félek, hogy nem bírom majd jól a kulturális különbségeket.
Ez egy meglehetősen pontatlan előítélet.
Nincs miért aggódni!
India az egyszerű emberek szép hazája.
Megnyugodhattok.
Íme Kalkutta! Szálljunk partra!
Hé, adj már jattot!
Hadd vigyem a cuccod!
Szeretnél tetkót? Szép lesz!
Kér fertőtlenítőszert? Nem lenne jó megbetegedni!
Megmutatom a szállodát!
India, Kalkutta.
A 20. század folyamán népessége meghaladta a 11 millió főt.
Hatalmas energia örvénylik a városban.
- Fúj! Tehénszarba léptem! - Nem kell semmi!
- A francba! - Nem kell!
- Valaki ellopta a tárcámat! - Nem kell semmi!
Jattot! Jattot! Jattot!
Ha nem adsz jattot, nem mehetsz a mennybe, tesó!
Hékás! Vidd már innen a taknyos orrodat, kölyök!
Avdol! Egész India ilyen?
Bizony! Hát nem csodás egy ország?
Pontosan ettől olyan rendkívüli!
10. RÉSZ: AZ URALKODÓ ÉS AZ AKASZTOTT EMBER, 1. FEJEZET
Kóstoljátok meg!
Ez itt chai.
Ínycsiklandozó!
Chai.
India legnépszerűbb italainak egyike.
Egy édes folyadék,
tűzforró fekete tea, cukor, gyömbér és tej keveréke.
Végre nyugtunk van!
Adjatok neki egy kis időt!
Ha egyszer hozzászoktok, meglátjátok, milyen csodás itt az élet.
Tetszik a hely. Ellennék itt egy darabig.
Tényleg, Jotaro? Ezt komolyan gondolod?
Ezt nevezem én kulturális sokknak.
De lehet, hogy a végén tényleg megszeretjük majd.
Mondják, hogy az ember alkalmazkodik a környezetéhez.
Merre van a mosdó?
Arra tessék, uram!
Polnareff.
Igen?
Mit rendeljünk neked?
Rátok bízom.
De aztán jó legyen ám!
Egy ínycsiklandozó csemege, ami kielégíti a kifinomult francia ízlésemet.
Úgy érti, hogy neki bármi megfelel.
Elvégre ő mindent megeszik...
Elnézést!
Várjon egy pillanatot, uram!
Arra kérném, használja ezt.
Ez meg mire való?
Hé!
Cifra alakja van a latrinának, de elég tisztának tűnik.
Egy ilyen jó srác, mint én, ki nem állhatja a koszos budikat.
Valami baj van?
Az nem kifejezés!
A vécé belsejéből...
A belsejéből...
egy disznó feje kandikál ki!
Ez még Indiához képest is különösnek számít.
Véletlenül túl magasra építették odalent a disznóólat,
szóval ha a disznó megéhezik, kidugja a fejét.
Én nem erre voltam kíván...
Hogy mi?
Tehát a disznó takarmánya...
Szóval azért van itt?
Ezért is mondtam, hogy használja ezt.
Tessék...
Most már gond nélkül végezheti a dolgát, miközben a disznó a sajgó fejét fájlalja.
A menedzserünk folyton arról beszél, hogy a disznó
mindig tükörfényesre nyalja az alfelét.
Nem hihetetlen?
Folytassa csak nyugodtan!
Várjon! Ne hagyjon itt!
Kizártnak tartom, hogy ehhez valaha is hozzá tudnék szokni...
Inkább kivárom, hogy a hotelbe érjünk.
Elnézést a várakozásért!
Basszus!
Eltűnt.
Mérget vennék rá, hogy az előbb láttam ott valamit.
Képzelődöm.
Asszem, egy kissé ideges vagyok a vécés incidens miatt.
Most már minden tükörben szörnyeket látok.
Ez aztán az indiai kultúrsokk...
Hogyan?
Hogy lehetséges ez?
Kizárólag a tükörbe nézve látom!
Ez hát a tükrös Álló, amiről Jotaro beszélt?
Bajban vagyok!
Ez a lény állati veszélyes!
Ezüst Szekér!
Mi a franc volt ez?
A rohadt életbe!
Egy Álló!
Merre van a mestere? Melyikőtök az?
A két jobb kézzel rendelkező férfi...
Olyan rengetegen vannak...
Basszus!
Mi baj van, Polnareff?
Mi történt veled?
Ha az előbb...
Ha az előbb egy Állót láttam, az azt jelenti...
hogy végre felfedte magát!
Jotaro! Végre valahára megérkezett az az állómester,
aki tükröket használ.
Az a mocskos szarházi megölte a kishúgomat!
Megfosztotta a testvéremet az életétől,
a lelkétől és a méltóságától is.
Végre... Végre rád találtam!
Itt a férfi, aki ellen bosszút esküdtél?
Joestar úr, innentől kezdve egyedül utazom tovább.
Mi?
Tudom, hogy közel van a kishúgom gyilkosa,
és nem fogom ölbe tett kézzel várni, hogy utánam jöjjön.
Hátrányban leszek, ha ő talál meg először, az pedig nem az én stílusom.
Levadászom, aztán megölöm!
Úgy is, hogy fogalmad sincs, ki ő
és miféle Állója van?
Tudom, hogy kettő jobb keze van, és ez bőven elég!
Ő pedig érzi, hogy vadászom rá.
Attól fog rettegni, hogy eljövök érte és álmában a fejét veszem.
Viszlát!
Meglehet, hogy gyapjúért mész, de megnyírva térsz vissza.
Ezt meg hogy érted?
Úgy, ahogy mondtam.
Arra célzol, hogy veszíteni fogok?
Arra!
Hát nem érted, hogy pont azért csapott le az ellenség, hogy kövesd őt?
Nem engedem, hogy egyedül utazz, Polnareff!
Jól figyelj rám, mert csak egyszer mondom el!
Magasról szarok Dióra!
Már Hongkongban megmondtam, hogy csak a bosszú miatt tartok veletek!
Joestar úr és Jotaro tisztában vannak ezzel.
Egyedül kezdtem!
Mindig is egyedül harcoltam!
Micsoda szemtelenség!
Elfeledted tán, hogyan mosta át Dio az agyadat?
Az is kiment a fejedből, hogy ez az egész Dióhoz vezet vissza?
Nem várom el tőled, hogy tudd, milyen érzés, amikor megölik a húgodat!
Elvégre, amikor Dióval találkoztál,
inadba szállt a bátorságod, és elmenekültél!
Egy ilyen gyáva alak nem értheti meg az érzéseimet!
Mit mondtál?
El a kezekkel!
A szerencsének köszönheted, hogy Hongkongban legyőztél.
Ne merj kioktatni!
Te átkozott...
Ó, talán dühös vagy?
Hát akkor próbáld meg elképzelni, én mit érezhetek most!
Tégy úgy, mint mindig!
Bólogass bölcsen és tűnj az utamból, Avdol!
Te kis...
Joestar úr!
Elég ebből! Engedd el őt!
Senki sem állhat az útjába, amikor ilyen.
Én csupán csalódtam benne.
Ennél többre tartottam.
Valóban gyávaság volt tőlem, hogy aznap elmenekültem.
Azonban épp ezért gondolom most, hogy csak együtt nyerhetünk,
és állíthatom, hogy egymagad veszítesz.
Mi?
Hát akkor én is mondok valamit.
Szart sem érnek a kis jövendöléseid!
Szállj le!
Egy régi cimborámért jöttem.
Mostantól egyedül mégy tovább.
Nagyon kérlek, végy engem feleségül!
Neked szentelem az életemet.
Bármit megteszek érted!
Csak kérlek, engedd, hogy melletted maradhassak!
Ne bolondozz már! Még csak 16 éves vagy.
Elég idős vagyok a házassághoz.
Szeretlek téged.
Figyelj, én csak egy magányos vándor vagyok.
Minden napomat úgy élem, mintha az utolsó lenne,
és az a sorsom, hogy egy árokban pusztuljak meg.
Egy hozzád hasonló lánynak
még csak eszébe se kéne jusson, hogy velem házasodik össze.
Nem számít, mennyire szeretjük egymást.
Tényleg?
Hát tényleg szeretsz engem?
Igen. Széles e világon egyedül téged.
Éppen ezért...
mivel annyira szeretlek, nem kelhetünk csak úgy egybe.
Megértetted?
Úgy érzem, mintha felrobbanna a mellkasom.
De néhanapján azért visszatérek hozzád, és a karjaimban tartalak, mint most.
Nekem ennyi kell a boldogsághoz.
Rendben...
Viszlát! Szeretlek téged.
Nem valami szép dolog hallgatózni!
Lefogadom, izzik a nyelved, hogy azt mondd, hazudok neki,
mert milliónyi hozzá hasonló lányka van.
De ez egy igazán kényelmes dolog.
És akármit megtenne értem, ki is nyuvasztaná magát.
Tudod, hogy kedvelem az ilyet, ugye?
Címlap úr?
Egyébként meg Ezüst Szekér és az a Polnareff...
Tűvé teszik érted az egész várost.
Mi a terv?
Egyenesen belesétált a csapdába, amit felállítottál.
Őt öljük meg először?
Nosza!
A te Akasztott Embereddel és az én Uralkodómmal...
vérfürdőt rendezünk majd.
AKASZTOTT EMBER CÍMLAP
Úgy tűnik, tényleg nem jön vissza.
Tessék?
Látta őt?
Biztos benne, hogy látott egy férfit, akinek két jobb keze van?
Merre?
Ez furcsa...
Hova tűnt a másik? Hisz az előbb még itt volt.
Tessék?
Azzal a férfival amott.
Derékebb a pisztoly, mint a kard.
Ez aztán jól hangzik!
Mégis ki vagy te?
Hol Horse a becsületes nevem.
Az Uralkodó kártyát képviselő Álló birtokosa vagyok.
Dio nagyúr bőkezűen megfizetett azért, hogy kivégezzelek benneteket.
Hagyd már a hosszadalmas dumát, cowboy!
Ismered a két jobb kezes férfit vagy sem?
Ez aztán goromba volt! Elvégre te kérdeztél.
Nem baj...
Vele jöttem ide.
A közelben van.
Micsoda?
Merre?
Ez aztán az ostoba kérdés!
Én leszek az, aki felmossa veled a padlót.
Valahányszor ilyesmit mond nekem valaki,
a végén mindig ő húzza a rövidebbet.
Ó? Vicceset mondtam?
Dio nagyúr jól ismer.
"Polnareff nem veszi komolyan az ellenfelét,
szóval gyerekjáték lesz elbánni vele."
Tökéletesen igaza volt, és ez mosolyt csalt az arcomra.
Ha nem láthatom őt, amíg veled el nem bántam,
hát annyi baj legyen!
Csináljuk!
A Strategóról hallottál már, ugye?
A katonánál erősebb a tank,
annak a gyengéje pedig az akna.
A csaták alapja, komám.
Én és az Uralkodó erősebbek vagyunk nálatok,
szóval elárulok egy kis titkot arról, mire képes az Állóm.
Derékebb a pisztoly, mint a kard!
De tényleg, valaki vésse már ezt fel!
Térj a lényegre!
Az én Állóm egy pisztoly.
Töltényeket nem győzhet le kard.
Az én kardom meg a te golyóid?
- Lemészárollak! - Lemészárollak!
Megbánod, hogy nem vettél komolyan, Polnareff!
Ütött az órád!
Ha levetkezi a páncélját...
semmiség kerülgetni!
Hogyan?
Lehetetlen! Irányt váltott a golyó!
Fenébe!
Az a lövedék az Állóm része.
Túl arrogáns voltál ahhoz, hogy ezt számításba vegyed,
és ez most az életedbe kerül!
Polnareff!
Mi? Avdol!
Aggódtam érted, és nem is hiába!
Túl arrogáns vagy, Polnareff.
Aggódtál?
Azért jöttél, hogy megint kioktass?
Az ellenség mindent tud rólad!
Azt mondtad, magányosan utazol,
de innentől kezdve nem nyerhetsz egymagad.
Pocsék időzítés ez az enyelgésre.
El innen, Polnareff! Visszatért a lövedék!
Mágikus Vörös!
Hamuvá égetem!
A fene essen Avdolba! Egyedül indult Polnareff után.
Merre van, Avdol úr? Polnareff?
Rossz előérzetem van...
Hé, valami furcsa harc folyik ott!
A tócsából...
Hogyan?
Avdol úr!
Ez az én szerencsenapom!
A pisztolyom meg Címlap tükre nem valami erős Avdol lángjai ellen.
És mi még azt hittük, vele lesz a legnagyobb gond.
Mázli!
Ebben a játékban nincsenek többé ijesztő figurák.
Avdol úr!
Csupán csak megsérült...
Nem halálos a sérülés.
Azonnal megszólal majd...
Bármelyik pillanatban kinyithatja a szemét.
Ugye, Avdol úr?
Fel fog ébredni, igaz?
Ébredjen, Avdol úr!
Kérem, Avdol úr!
Túl korán ment el...
Túl hamar!
Ezt kapja az, aki kioktat másokat.
Nem tudta, hol a helye.
Hogy mit mondtál, Polnareff?
Avdol úr aggódott érted!
Mégis ki kérte a segítségét?
Szereti beleütni az orrát mások dolgába,
de harc közben nem gondolkodik, ezért ráfázott.
A hozzá hasonlók csak az utamban állnak!
Ezért mondtam, hogy egyedül intézem ezt!
Te átkozott...
Megmentette az életedet. Hogy mondhatsz ilyet?
Elegem van ebből!
Abból, hogy az én hibámból halnak meg.
Polnareff...
Mindennél jobban utálom ezt!
FOLYTATJUK
Azt hittem, egy ilyen szúrós képű fickót nehezebb lesz két vállra fektetni!
Most, hogy belegondolok, a húgodnak is remekül ment a rimánkodás!
Azt várod tőlem, hogy elmeneküljek?
Ne hagyd, hogy rászedjen!
Avdol úr megmondta, hogy ne harcolj egyedül!