Azt hittem, egy ilyen szúrós képű fickót nehezebb lesz két vállra fektetni!
Hát, a legtöbb ember élete gyorsan és hirtelen ér véget.
Sokaknak még arra sincs idejük, hogy elbúcsúzzanak.
Remélem, nem bánod, hogy itt filozofálok...
Polnareff!
Ne hagyd, hogy rászedjen!
Hát még most sem érted?
Avdol úr megmondta,
hogy ne harcolj egyedül!
Te azonban nem hallgattál rá.
Mi értelme bosszút állni,
ha az életedbe kerül?
Avdol úr azért követett téged, mert aggódott érted, és nézd, mi lett belőle!
Mit vársz tőlem, mit tegyek?
Visszavonulót kell fújnunk.
Avdolt könyörtelenül hátba szúrták,
a kishúgomat habozás nélkül megölték...
Azt várod tőlem, hogy eltűrjem ezt és elmeneküljek?
Esélyünk sincs, ha nem tudjuk, hogyan működnek az Állóik.
Ne bocsátkozz csatába, ha biztos halál vár rád!
Avdol úr ezt akarta elmondani!
Hé!, Gyerünk már, Pol Pol!
Mocsok!
Polnareff! Lassan sétálj ide hozzám!
Elmenekülünk azzal a kocsival!
Tényleg azt akarod, hogy feladjam?
Rendben...
Hé, Polnareff!
11. RÉSZ: AZ URALKODÓ ÉS AZ AKASZTOTT EMBER, 2. FEJEZET
Avdol halála a te lelkeden szárad.
Ez azt jelenti, hogy tartozol neki.
Ha te nem lennél, ő még életben volna.
Átkozott...
Merre bujkál a mestered?
Polnareff, nyugodj meg!
De semmi okod szomorkodni, inkább örülnöd kéne,
hiszen hamarosan együtt lehettek.
Megöllek téged,
aztán csatlakozhatsz azokhoz a bolondokhoz a túlvilágon!
Igazán csodálatos volt a kishúgod, Polnareff.
Ha egyszer újra találkoztok, kérdezd csak meg nyugodtan,
pontosan hogyan öltem őt meg!
Ne hagyd, hogy provokáljon, Polnareff!
Azt akarja, hogy támadj!
Véged van!
Tudod, hogy Szekér miért nem képes megsebezni Akasztott Embert?
Azért, mert én a tükörben létezem, a te Állód pedig képtelen beléjük hatolni.
Hát ezért!
Felbőszít téged? Felbőszít bizony!
Hé, Hol Horse! Kilövés! Küldd a halálba ezt az idiótát!
Igenis, uram!
Pusztulj!
Smaragdáradat!
Hogyan?
Mi ez?
Polnareffet célozta meg!
Átkozott Kakyoin! Nem is rossz.
Kikerültek a lőtávolságomból.
Ha el is találom,
a töltényem harmatgyenge lenne.
Címlap úr utánuk ment?
Saját maga akarja kinyuvasztani Polnareffet.
Bocsáss meg, Kakyoin!
Nekem...
Nekem nem számított, hogy túlélem-e,
amíg megbosszulhattam a húgomat.
De most már értem.
Megértettem, hogyan érzett Avdol.
Nem hagyom, hogy semmissé legyen a törekvése.
Tovább harcolok a túlélésért!
Tényleg megértetted?
Meg.
Kézfogás helyett fogadd ezt békekötésünk jeléül, Polnareff!
Rendben. Köszike, Kakyoin...
Ha egyszer utolérnek bennünket,
közös erővel harcolunk!
Avdol, te...
Biztos vagyok benne, hogy jó helyre céloztam.
Mégsem sikerült leszúrnom.
Meg sem próbált ellenállni.
Az Állója, Akasztott Ember azután is tovább támadt
azokból az apró szilánkokból, hogy eltörtem a tükröt.
A tükör belsejéből vadászott a tükörképemre.
Az én Állóm képtelen behatolni a tükörbe.
Hogy a fenébe támadjam meg, ha valami furcsa tükörvilágban van?
Basszus!
Polnareff, folyamatosan ezt a "tükörvilágot"
meg a "tükör belsejét" emlegeted,
azonban tükörben lévő világ nem létezik.
Ez itt nem valami fantasy vagy tündérmese.
Hogy mondhatsz ilyet? Hisz ott voltál!
Csak egy tükröt lehet látni, de amikor megfordulsz, már nincs ott.
Igen.
De a tükörben lévő kép csupán a fény visszaverődése, semmi több.
Ezt még én is tudom!
Figyelj! Én ezzel azt akarom mondani,
hogy ha Állók léteznek, akkor létezhet tükörvilág is!
Kizárt.
Ne már!
Szerintem ez egy nyom lehet
az Akasztott Ember rejtélyének megfejtéséhez.
Ha az Állók képesek legyőzni más Állókat,
az azt jelenti, hogy van még valami, amiről nem tudunk...
Polnareff! A kormánykerékben van!
Mi van?
Beért minket!
Vigyázz!
Egyben vagy, Kakyoin?
Eltalálta a mellkasom, de ez minden.
Mi ez?
Szekér!
Kakyoin! Menekülj mindentől, ami visszaveri a fényt!
Basszus... Most már értem. Az előbb láttam.
Tükörről tükörre halad.
Úgy mozog,
hogy egyik fényes felületből a másikba ugrik.
Reflexióból reflexióba vándorolt,
amíg be nem ért minket.
Reflexió?
Egy szóval a fény alkotta!
Ez lenne hát az Állója valódi természete?
Kakyoin, az előbb a kocsi lökhárítójában volt.
Vissza fogja verni a fényt, azután valami másba ugrik.
Maradj távol a fényvisszaverő felületektől!
Le mindennel, ami visszaveri a fényt!
A gombokat is!
Rendben vagytok, srácok?
Kell egy kis segítség?
Hé, kölyök! Veszélyes itt, tűnj innen!
Azta! Tropára ment a járgányotok.
Hiszen te vérzel!
Mi?
Biztos, hogy jól vagy?
Átkozott!
A kisfiú szemében van!
Hé, kölyök! Ne nézz ránk!
Mondom, hogy ne nézz ránk!
Ne kövess a tekinteteddel!
De hát megsérültél!
Jól vagyok. Látod? Majd kicsattanok az erőtől!
Most pedig fordulj meg!
Hiszen vérzel...
Nézzél már máshova, basszus!
A pokolba veled, Címlap!
Most mi lesz?
Nem szúrnád ki ennek a tündéri kisfiúnak a szemét a kardoddal, ugye, Polnareff?
Polnareff!
Végre elkaptalak!
Nincs hová menekülnöd.
Kivéve, ha kiszúrod a srác szemét.
Micsoda gyáva alak!
Ezért megfizetsz!
Hé, Kakyoin!
Ilyenkor nem ilyen béna szöveget kell nyomatni.
Figyelj!
Valami ilyesmit kell mondanod,
amikor bosszút állsz valakin:
Az én nevem Jean-Pierre Polnareff!
A húgom becsületéért,
és azért, hogy Avdol barátom békére lelhessen,
a pokol legmélyebb bugyrába taszítalak téged, Címlap!
Bocsáss meg, kölyök! Majd később kapsz tőlem egy cukorkát.
Homok ment a szemembe!
A szemedben van, Polnareff!
Nem értem teljesen, hogyan működik,
de az a lényeg, hogy fénysebességgel mozog.
Azt pedig az emberi szem nem tudja nyomon követni.
De tudtam, hogy ha az a fiú becsukja a szemét,
akkor legközelebb az én szemembe ugrik majd.
Értem...
Az Akasztott Ember kizárólag a reflexiók világában létezhet.
Amikor az egyik világra pusztulás vár,
egy másikba kell költöznie, ami visszatükröződik.
Így hát...
Ha kiszámítom az útját,
elvághatom a karddal!
Arra van a mestere!
Te átkozott! Végre...
Végre!
Végre találkozunk...
Címlap!
Az én nevem Jean-Pierre Polnareff.
Megfejtettem az Állód titkát.
A fény Állója, ami elképesztő sebességgel mozog.
Kizárt dolog, hogy lépést tartsak vele,
de ha tudom, hogy merre tart,
és a megfelelő pillanatban sújtok le a pályájára,
veled is végez!
Ha Kakyoin és Avdol nem jöttek volna ide,
valószínűleg nem jöttem volna rá,
te pedig megöltél volna.
Polnareff! Nem ő a két jobb kezes férfi!
Ez itt nem Címlap!
Hogyan?
Polnareff!
AZ URALKODÓ HOL HORSE
Polnareff!
Itt vagyok!
Ostobák!
Én vagyok Címlap.
Te...
Ő csak egy csavargó, aki épp a közelben volt.
Egy kicsit megvágtam a késemmel, hogy ugyanolyanok legyenek a sebeink.
Te pedig bedőltél neki!
Nagy hiba volt odarohanni hozzá úgy, hogy fogalmad sincs,
hogyan nézek ki!
Te féreg...
Ezt kapd ki! Smaragd...
Hé, egy pillanat!
Nézz csak körül!
Hé, mindenki!
Ezek a kedves úriemberek alamizsnát osztogatnak!
Hogyan?
Pénzt akarnak adni nekünk?
Ezer köszönet!
Micsoda nagy szívük van önöknek!
Köszönjük, köszönjük!
Köszönjük!
Adjanak pénzt!
Felfogtátok, mi a szitu?
Még hogy átláttok az Állómon!
Ne nevettess!
Már régóta tudok az Állóm Achilles-ínjáról!
De ha olyan sok a tükröződés, hogy nem lehet kiszámítani,
többé nincs gyenge pontja!
Elég volt! Ne bámuljatok!
Fejezzétek már be!
Többé nincs menekvés!
Tényleg megéri felrobbantani mindet?
Arra áldoztad a fiatalságodat, hogy engem levadássz,
de úgy tűnik, hogy most elbuksz!
Micsoda szomorú, szánalmas életed volt!
Én viszont ezután is
a húgodhoz hasonló lányokkal fogom körülvenni magamat,
és kiélvezem az életet!
Most, hogy belegondolok, a húgodnak is remekül ment a rimánkodás!
Meghalsz.
Te átkozott!
Polnareff, ilyenkor nem ezt kell mondani.
Bosszúállás közben nem szabad olyan bénaságot mondani, mint: "Te átkozott!"
Hanem...
Az én nevem Noriaki Kakyoin.
Hogy megbosszuljam a társam, Avdol halálát,
és hogy a barátom, Polnareff húgának lelke
békében nyugodhasson,
az életeddel lakolsz.
Ez az aranyérem azé, aki először megkaparintja!
Olyan fényes, hogy meglátják benne a tükörképüket!
Most már értem, Kakyoin.
Úgy tűnik, mindenki tekintete egy pontra szegeződik.
Ja.
Most már tudjuk, milyen utat fog választani magának az Akasztott Ember!
Merci, Kakyoin!
Most!
Megállj!
Kinyitni!
Úgy tűnik, neked megy a legjobban a rimánkodás, Címlap!
A pokolba küldelek téged,
ott örök időkre zokoghatsz majd.
Egy dolgot azonban nem bízhatok a pokol démonjaira.
Mégpedig azt...
hogy tűpárnát csináljak belőled!
Évek óta várok erre a pillanatra!
A többit az ördögre hagyom.
Szóval ez volt Akasztott Ember...
A velejéig romlott.
Végre bosszút álltam!
AKASZTOTT EMBER CÍMLAP
Megállni!
Csakhogy előkerültetek!
Ilyen sietős a dolgotok?
Én mondom, ha menekülni próbáltok, akkor keményebben kell próbálkoznotok.
Jól mondom, Címlap úr?
Kezdhettek imádkozni.
Ütött az utolsó órátok.
Csak álldogáltok ott, mint Bálám szamara!
Inkább azt mutassátok, mit tudtok!
Igaz, Címlap úr?
Hallja, mit beszélek, Címlap úr?
Ő már egy szavadat sem hallja.
Egy kissé lefoglalja,
hogy a pokol fenekén szenved.
Hé, hé, hé!
Velem ne szórakozz! Nem tudsz rászedni!
Kizárt dolog, hogy elintéztétek!
Hisz még nekem sincs esélyem a legyőzhetetlen Akasztott Ember ellen!
Ez aztán az ízetlen tréfa, Polnareff!
Annak a senkiházinak a teste
200-300 méterre van arrafelé.
Megnézed?
Azon nyomban!
Gyáva! Hogy mersz meglépni?
Esélyem sincs!
Tuti, hogy egyedül nem nyerek.
Most nyúlcipőt húzok, aztán később visszatérek!
Én olyan fickó vagyok, aki csak más partnereként villoghat.
Másodhegedűsnek lenni kifizetődőbb!
Ez Hol Horse életfilozófiája!
Talán probléma?
Mi van?
Joestar úr! Jotaro!
Már tudunk Avdolról.
Elástuk a testet, ennél többet nem tehettünk.
Avdol urat a két jobb kezes férfi szúrta hátba,
azonban Hol Horse golyója volt az, ami végzett vele.
Mit tegyünk vele?
Kiszabom rá az ítéletet.
Halál!
Mi?
Menekülj, Hol Horse úr!
- Hol Horse úr! - Ki ez a cafka?
Nem tudom, hogy mi folyik itt,
de megvédelek téged!
Én csak ezért élek!
Menekülj innen! Gyorsan!
Eressz már el, basszus!
Mi ütött beléd?
Jotaro! Kakyoin! Ne hagyjátok meglépni Hol Horse-t!
Túl késő.
Jól mondod, bébi!
Elfogadom az érzéseidet, és tovább élek!
Azért lépek olajra, mert szeretlek téged, bébi!
Mindörökké!
Te kis...
Megállj!
Ne jajongj itt nekem, te cafka!
Polnareff, ő egy a számtalan nő közül, akiket Hol Horse kihasznált.
Ráadásul nem akar tovább harcolni.
Nincs időnk rá, hogy vele törődjünk.
Avdol nincs többé,
de nekünk tovább kell lépnünk.
Már 15 nap eltelt azóta, hogy elhagytuk Japánt.
Basszus...
Hát, nincs mit tenni.
Rajta! Folytassuk utunkat Egyiptomba!
Figyu! Ahhoz, hogy legyőzhessük Diót, egyesítenünk kell az akaratunkat.
Nem szakadhatunk el egymástól csak úgy!
Ilyenkor kezdenek üldözni minket.
Világos?
Most pedig mozgás!
Te jó ég!
FOLYTATJUK
Megérkeztünk. Ez itt Váránaszi városa.
Gyilkos!
Én tettem bizony!
A nevem Joseph Joestar! Amerikai vagyok!
Mi van?
Szeretlek téged.
Nem olyan kissé, mint egy emberi arc?
12. RÉSZ: AZ URALKODÓNŐ