ЕПІЗОД 17: КОХАНЦІ, ДРУГА ЧАСТИНА
Який гарний з тебе вийшов міст, Джотаро.
Джотаро, спина свербить.
Почеши!
Трохи нижче.
Нижче.
Так, ось так.
Але не занадто сильно.
-Пане Джостар? -Що таке?
Ніби спину щось лоскоче. Я не можу зосередитись!
Пане Джостар!
Схоже, ми привернули увагу натовпу.
Пане Джостар, тихіше! Люди витріщаються!
Думають, ви божевільний!
Гадаєш, я просто так верещу?
-Ні! -Бідолашний.
Дамо йому трохи грошей.
Чого вони кидають монети?
-З родичами прихильного віку буває важко. -Це точно.
Какеїн, купи телевізор.
-Забираймося звідси. -Добре.
-Це ваша крамниця? -Так.
Я хочу купити телевізор.
Неймовірно...
Жрець Какеїна й Колісниця Польнарефа.
зменшились до мікророзмірів і проникли в тіло Джостара.
Хочуть протистояти мені? Я бачу їх!
Вони в кровоносній системі,
прямують до стовбуру мозку, де знаходиться стенд Коханців.
Швидше!
Зовсім скоро паразит у мозку пана Джостара вирветься назовні!
Швидше ви!
Ось!
Гаразд!
Давайте, пане Джостар!
Фіолетовий пустельник!
Це...
Мацаки паразита!
Ми нарешті дісталися до стовбуру мозку, але паразит вже захопив його!
Дідько!
Це він!
Поглянь! Він місить своїми клешнями липке пюре з мозкових клітин,
щоб годувати паразита!
Треба знищити його і хутко висмикнути корні паразита,
-а інакше він остаточно зжере мозок! -Добре!
Я пошматую його!
А втім,
чим дрібніше, тим краще!
Натру його, як редьку!
Ні!
Давай!
-Вдалося! -Не зовсім!
Маю визнати, Какеїн, ця істота дуже спритна.
Але з нею покінчено.
Якщо це все, на що він здатен, це не проблема.
Польнареф!
З ким ти говориш?
-Що? -Польнареф, це не я.
Ти розрізав не стенд! Він плавиться!
Що?
Я стенд Коханців!
Польнареф!
Він замаскувався! Він виснажує мозок пана Джостара!
За допомогою мозкових клітин йому вдалося
замаскуватися під мого Зеленого жерця.
Ти знищив принаду з цих клітин!
А ви, телепні, повірили!
Ну-бо, витягни голову з дупи!
Відполіруй моє взуття до блиску, Джотаро!
У мене чудовий настрій!
Натирай якомога сильніше,
доки взуття не засяє так,
щоб від нього відбивалось сонячне проміння.
Можеш скористатись своєю уніформою.
А може, краще язиком?
Агов! Мерзотник! Що ти там пишеш?
Це твій рахунок. І ти заплатиш за нього сповна.
Я записую, щоб не забути.
Ти негідник, Джотаро.
Але це немає значення. Врешті решт, це нічого не варто.
Какеїн, дивись!
Поглянь на голову принади!
Що там відбувається?
Розділяється навпіл!
Слухайте уважно. Треба пізнати себе, щоб досягнути успіху в житті.
У байці Езопа невибаглива черепаха перемогла зайця.
Черепаха перемогла зайця,
бо чудово знала свої здібності!
Так само і я.
Я прекрасно знаю, що мені бракує сили й спритності,
щоб смертельно ранити вас.
Але запам'ятайте!
Переможе лише той, хто може визнати свою слабкість!
Смарагдовий сплеск!
Спрацювало?
Сформувалось ще більше принад.
Вони плодяться!
Але в нього лише один стенд, отже лише одна з них справжня!
І котра з них справжня?
Я тут!
Смарагдовий сплеск!
Майже вгадав! Я стояв поряд з...
Чим більше ми знищуємо, ти більше їх з'являється!
Ні, це я...
Це все я!
Польнареф, годі! Відклич свій стенд негайно.
Я не дозволю тобі страждати, навіть заради мого порятунку.
Ні за що!
Я не здамся і не буду мовчки дивитись, як ти помираєш!
Відклич свій стенд! Тебе вб'ють!
Роби, що я кажу. Все скінчено.
Ми будемо битися до кінця, пане Джостар!
Я не розумію... Вони однакові! Де справжній стенд?
Я не відрізняю їх!
Найслабкіший у світі стенд
най...
Наймогутніший!
Поглянь, Джотаро!
Який прекрасний золотий браслет. Приголомшливий, так?
Будь-яка дівчина втратить голову від такого.
Джотаро, бачиш щілину в склі?
Витягни й вкради його за допомогою стенда!
Вкради його. Що не зрозуміло? Давай!
Звісно, я можу розбити скло й поцупити браслет і сам.
Але якщо мене спіймають, то можуть добряче побити.
І старий Джозеф напевно помре від болю.
Швидше! Доки продавець не дивиться!
Дивіться, крадій!
Сучий...
КОХАНЦІ - СТАЛЕВИЙ ДЕН
Пане продавець!
Прошу! Не дайте йому втекти!
Ну звісно!
Мерзотник...
Отже, де крадій?
Хто злочинець? Він?
Цей азіат?
На моїй батьківщині
крадіям відрубають пальці!
Джотаро.
Не варто використовувати стенд проти цивільних.
Негідник!
Тримай!
Підступний!
Брудний крадій!
А тепер забирайся геть з нашої країни! Нікчема!
Ми відпустимо тебе. І на цей раз залишимо всі пальці.
Чудово! Молодець, друже!
Ти спричинив стільки метушні,
що я встиг урвати навіть кращу прикрасу!
Джотаро! Якого біса ти смієшся? Що тут смішного?
Нічого. Мені просто радісно.
Бо твоє покарання щойно подвоїлось.
Як же кортить його здійснити!
Наближається час розплати, і мене це потішає.
Ах ти ж...!
Схоже, між нам непорозуміння.
Шкода, але твій старий не затримається на цьому світі.
І це реальність.
Печально. Ти погано знаєш нас, так?
Бачу, ти зовсім не знаєш Какеїна.
Що ти сказав?
Здається, ти схиблений на пізнанні себе.
І в цьому є сенс. Напевно я погоджусь з тобою.
Пізнати себе - це важливий урок. Як і пізнати ворога.
Даремно ти не підготувався. Розумієш?
Мій Жрець
здатен простягнути свої мацаки. Я вивчив усіх вас!
Як я не помітив, що мене торкаються!
Отже, це ти стенд!
Смарагдовий сплеск!
Вийшло!
Що ж...
Схоже, Какеїн задав тобі жару.
Цікаво... Коли настане моя черга?
Він збагнув, що йому це не по зубах. Намагається втекти крізь артерію!
Він хоче покинути мозок пана Джостара!
Що? Він тікає?
Так! Чудові новини, так?
-Пане Джостар, швидше! Паразит! -Так!
Овердрайв!
Паразит зник!
Дякувати богу.
Ця ситуація сильно зблизила нас.
Ти не виправний, Польнареф.
Зачекайте. Якщо стенд тікає з мого мозку...
Повернеться до володаря, Сталевого Дена.
Мерзотник повертається до свого володаря!
Це погано! Джотаро не знає!
Що трапилось? Чого ти посуваєшся назад?
Не хочеш більше розказати про смерть мого діда?
Куди ти поспішаєш? Кудись зібрався?
Ти ж не намагаєшся втекти?
Після всього...
Благаю, Джотаро, пробач мене!
Я визнаю, ти переміг!
Я виправлюсь! Буду валятись на землі та облизувати взуття!
Я знаю, що помилявся!
Бий мене, скільки завгодно!
Бий мене! Штовхай мене!
Але благаю, не вбивай!
Дуже скоро Коханці повернуться до мене!
А цей ідіот Джотаро й гадки не має!
Цього разу я вкоренюсь у твій мозок!
Какеїн далеко звідси. Лише зачекай!
Завдам тобі стільки страждань, пошкодуєш, що народився!
Він тут!
Давай! Залізай в його вухо!
Я знав, що ти провернеш щось таке.
Хіба ти не знав, що мій стенд, Платинова зірка, має надзвичайні рефлекси?
Ти навіть не поцікавився нами?
Я нічого не замислив! Я не встою проти безмірної сили твого стенда.
Ти сказав "твого стенда"? Просто "твого"?
Ні! Я хотів сказати, що твій могутній стенд,
найкращий за всіх інші!
Я знав, що не маю шансів, і тому повернув його!
Послухай!
Ти вже зламав мені руку й ногу!
Я більше не можу битися! Я не можу!
Так...
Гадаю, після всіх твоїх знущань
достатньо перелому руки й ноги.
Присягаєшся, що ми більше ніколи не побачимо тебе?
Присягаюсь! Я сховаюсь на безлюдному острові!
Я втечу на край світу і ніколи не потурбую вас!
Краще стримай слово.
Якщо знову побачу твою пику, розіб'ю її.
Я не брешу! Навіщо мені брехати!
Забирайся геть.
Пограємо в футбол.
Але я не можу грати!
Джотаро!
Ти дурень! Поглянь на дівчинку!
Мій стенд Коханців щойно заліз у її вухо.
І прямує до мозку.
Краще не рухайся, Джотаро!
Я штрикну тебе в спину цим ножем!
Ти більше не зможеш рухатись!
Якщо нападеш Платиновою зіркою,
нікчемне життя цієї дівчинки скінчиться!
Ти же не дозволиш невинній дитині загинути?
Боже правий. Давай, нападай вже.
Що? Ти не чув? Я сказав, не рухайся!
Не...
Що?
У чому проблема? Ти ж збирався штрикнути мене?
Ось так?
Чому моє тіло не рухається?
Що це навколо мене?
Схоже, ти не помітив.
Мацаки Жерця Какеїна сповили
ноги твого стенда, щоб не втік.
Він прив'язав їх, ніби мотузку до паперового змія.
Але був занадто зациклений на собі.
Пробач!
Проси пробачення в Еньяби, жінки, яку ти вбив.
Я навіть не збирався прощати тебе.
Діо заплатив мені. Забирай усе.
Боже правий. Ти той ще фрукт.
Тобі не відкупитися грошима від мене!
Твій рахунок. Решту залиш собі.
ДЖОТАРО КУДЖО
Відчуття, ніби за нами спостерігають, тому я обертаюсь.
Це точно не параноя?
Я теж відчуваю чиюсь присутність.
Мені здається, що хтось витріщається на нас.
Це дивно.