Kdysi dávno žila božská bytost,
která nenasytně toužila po moci.
Mohl létat jako pták, prospívat ve vodě jako ryba,
dýchat jako strom a téct jako řeka.
Vystavení se slunci se ale ukázalo být smrtící.
Proto vytvořil kamennou masku.
Jednoho dne se spřátelí se sluncem.
A bude mu patřit svět!
26. DÍL: „ASCENDENT“
Kars…
Potopil se do lávy?
Zatraceně...
Dokázali jsme to!
Ochrana!
Krunýř... jako krab...
Musím…
ochránit své tělo!
Nefunguje to!
Je to roztavený kámen!
Láva má přes tisíc stupňů!
Vypaří tě do zapomnění!
Au!
Dokázali jsme to!
Konečně!
Konečně jsme porazili Karse!
JoJo, šok z letadla spustil erupci!
Můžeme slavit, až se odsud dostaneme!
Jasně. Pořádně se drž!
Takový krásný pláč.
To rád slyším.
Jak jsem po něm jen toužil, JoJo!
Kars... ale jak?
To je Karsův…
Teď to chápu. Kars je…
Nejdřív se Kars zabalil do krabího krunýře.
Ale byl pořád organický.
Jeho ochranný kryt neodolal teplu tisíc stupňů
a okamžitě shořel.
Tajemství Karsova přežití bylo v jeho druhé ochranné vrstvě!
Ta druhá vrstva...
byla pěna!
Kars unikl žáru tak,
že vytvořil vrstvu vzduchu mezi jeho kůží a lávou,
Zatímco svrchní vrstva hořela,
nahrazoval ji větším množstvím pěny,
což mu umožnilo přežít v lávě několik minut!
Země stvořila život.
A přesto! Konečně!
Kars dobyl Zemi!
Kdysi dávno před začátkem historie
se určitá skupina organismů vyvinula
v pozemskou existenci.
Byli svázáni temnotou noci,
skryti před smrtícími paprsky slunce.
Jejich domovem byly jeskyně.
Živili se rostlinami a zvířaty
a užívali si dlouhé životy.
Raní lidé se jich báli a označovali je za bohy a démony.
Ale protože jich málo umíralo a jen málo mělo potřebu se rozmnožovat,
jejich populace byla malá.
Neznali konflikt a žili v míru.
Ale pak...
se mezi nimi narodil génius.
V tomto těle leží skrytá síla,
schopnosti ještě nevídané.
Probudím ještě větší sílu!
Génius vytvořil kamennou masku.
Maska mu udělila nesmrtelnost,
ale vyžadoval životní energii navíc, aby si ji udržel.
Musel víc zabíjet.
Zdálo se, že za sebou nezanechá nic.
Bytosti se začaly bát masky
i jejího stvořitele!
Je moc nebezpečný, než aby žil!
Musíme svět zbavit jeho zla!
Musíme ho zabít!
Blázni! Nechcete dobýt slunce?
Nechcete všemu vládnout?
Nechcete být beze strachu?
Pak zemřete.
Génius zabil skoro celý kmen,
včetně svých vlastních rodičů.
Jediní přeživší... jeho přítel a dvě děti
se stali jeho společníky na dlouhé cestě...
cestě za ultimátní mocí
a dokonalou fyzickou formou.
A pak, konečně, o 10 000 let později, jich dosáhl!
Je to bůh. Stal se z něj bůh.
My lidé proti němu nemáme šanci!
Můžeme se jen poddat!
Co to bylo? Řekl jsi něco, JoJo?
Tady máš! Přetížení!
Ha... mon?
Přetížení Hamonu?
JoJo!
Ten šok!
Rozpouštím se! Ne!
Moje noha se rozpouští!
- Co? Jako by použil... - To není možné!
Přesně tak! To je Hamon, hlupáku!
To si ten tvůj mozek pořád myslel, že je nad mé síly i poté,
co jsem přemohl slunce?
Cože?
A zdá se, že můj Hamon
je stokrát silnější než tvůj.
Stokrát silnější?
Je to, jako by ho spálilo slunce!
Jeho tělo se zkapalní a pak vypaří!
Jaký je to pocit, ochutnat vlastní medicínu?
Výborná odpověď.
Dovol mi, abych ulevil tvému utrpení.
JoJo!
To je konec. Zemřu.
Je po všem.
JoJo klidně přijal svůj osud.
Neměl strach. Necítil bolest.
Ničeho nelitoval.
Dal tomu všechno.
V přítomnosti zla, které před ním stálo
JoJo na svou smrt nahlížel s mrazivým klidem.
Stroheim byl to samé.
Nemohl se hýbat,
cítil se jako žába, než ji spolkne had.
Ten způsob dýchání...
Tak vhodný odchod do černé propasti smrti...
perfektní pro uživatele Hamonu jako ty!
Hamon…
stokrát silnější než můj…
Teď zmizíš do nekonečné propasti!
Hamon?
Cože?
Rudý kámen!
Cože?
Rudý kámen!
Ažův rudý kámen!
JoJo netušil, proč Rudý kámen pozvedl proti Karsovi!
Byl to instinkt.
Jako by Rudý kámen přitahoval Hamon.
Ale JoJovo tělo to vědělo.
Jeho tělo se probudilo, aby přežil.
JoJova vůle žít donutila jeho tělo jednat!
Rudý kámen je zesilovač Hamonu.
A jeho energie
spustila výbuch doutnající sopky!
Ta skála už není součástí sopky…
Jsou ve vzduchu!
Působivá síla, to ano!
Ale myslel sis, že ta malá erupce bude stačit,
aby ses mě zbavil, JoJo?
Proměním se v ptáka a uletím!
Sbohem navždy, JoJo!
Země zase překvapuje!
Jasně, že vystřelila mou useklou ruku!
Teď, Karsi!
Teď řekneš: „To byla taky součást tvého plánu, JoJo?“
To byla taky součást tvého...
Kars se na okamžik přestal soustředit na JoJovu ruku
a tím zpečetil svůj osud!
Sutiny, které by se jinak vyhnul,
ho potlačily ještě výš!
To byla taky součást tvého plánu, JoJo?
To si piš! Naplánoval jsem každý detail!
Trapáku!
No, možná ne tak úplně…
Ale trocha provokace neuškodí!
Rozžhavený materiál z erupce
vyletěl mimo zemskou atmosféru!
Síla země na zabití Karse nestačila!
Ale...
odpálila ho do vesmíru!
Hvězdy? Ne!
Je po všem.
Babičko... Stroheime...
Strýčku Speedwagone...
Smokey...
A Liso Liso...
Sbohem, všichni.
Jo…
JoJo!
O osm hodin později
se Stroheim vrátil se zprávou pro Speedwagona.
28. ÚNORA 1939 ISOLA DI VULCANO, STŘEDOZEMNÍ MOŘE
JOSEPH JOESTAR MRTEV
Jsem ve vesmíru?
Změním trajektorii proudem vzduchu a vrátím se na Zemi!
Nefunguje to!
Mrznu!
Vzduch kolem mě mrzne!
Mění se v led ve chvíli, kdy opustí mé tělo!
Nemůžu změnit dráhu!
Nemůžu se vrátit!
Kars se na Zem nikdy nevrátil.
Stal se zčásti fosilií, zčásti živým organismem
a navěky plul vesmírem.
Toužil, aby jeho život skončil, ale nebyl schopen zemřít.
Místo toho přestal myslet.
NEW YORSKÉ SÍDLIŠTĚ, DUBEN 1939
Otče náš, jenž jsi na nebesích,
posvěť se jméno Tvé.
Přijď království Tvé,
buď vůle Tvá, jako v nebi,
tak i na zemi.
Sbohem, JoJo.
Teď mi došlo, že jsme se seznámili teprve před půl rokem.
Ale nikdy na tebe nezapomenu,
až do smrti.
Pojď, Erino, nesmíš nastydnout.
Jdeme.
Ještě chvíli.
Hádej kdo?
Ahoj, všichni!
Konečně jsem se vrátil do New Yorku, ale nikdo pro mě nepřišel!
Slyšel jsem, že jste všichni na pohřbu. Hledal jsem vás všude!
Ahoj, mistře Liso Liso! Už jsi zahojená?
A Messino, jsi tu taky!
Chtěl jsem požádat Stroheima,
jestli by moji ruku neudělal užitečnější.
Ale vypadá to, že Německo půjde do války!
Hej, kdo si sakra myslíš, že jsi?
Tohle je pohřeb, ty idiote!
Kdo je idiot?
Nazval jsi mě právě idiotem?
Uklidni se. Pojďme si promluvit.
To je...
To přece nejde!
Hej! Nedělej problémy!
Parchante! Nazval jsi mě idiotem?
- JoJo! - JoJo!
JoJo je naživu!
Naživu?
Počkat! Jak to, že to je překvapení?
Jako byste viděli ducha!
Co to? Proč je moje jméno na náhrobku?
- Neříkej mi, že tenhle pohřeb je... - JoJo!
Neměl bys být v dešti, když se pořád zotavuješ!
Vezmi si deštník.
Ty jsi Suzie Q.
Co to máš za prsten?
Vy nevíte o mé ženě?
Tvé ženě?
Tvá žena? Ach!
Nemůžeš mě jen tak představit…
Je mi...
tak trapně!
- Že? - Nech si to „že“!
Nikdo neví, že když sopka vybouchla
a vystřelila mě na tom kameni,
kámen mě ochránil a naštěstí přistál v oceánu.
A pak mě vyzvedl benátský rybář.
A ty jsi mě pak v Benátkách dva týdny ošetřovala!
Nikdo o tom nic neví?
Poslala jsi jim ten telegram, že?
Telegram?
Říkala jsi, že ho pošleš!
Přece se nebudeme zlobit.
Promiň! Zapomněla jsem!
Ale ne! Nemůžu tomu uvěřit!
Na co jsi myslela, ženská? Pojď sem!
JoJo žije!
Omluvila jsem se!
Omluva nestačí!
JoJo…
Lisa Lisa, Elizabeth Joestar,
později JoJovi odhalila svou identitu.
Společně se přestěhovali do Ameriky,
kde se v roce 1948 znovu vdala za hollywoodského scénáristu.
Erina Joestar dále učila na základní škole.
V roce 1950 pokojně zemřela ve věku 81 let
obklopena těmi, které milovala.
Robert E.O. Speedwagon pokračoval v práci ropného magnáta a vedoucího nadace.
Prohloubil americký obchod a lékařskou vědu.
Zemřel na infarkt v roce 1952 ve věku 89 let.
Nikdy se neoženil.
Smokey Brown
se propracoval univerzitou. Studoval politologii
a stal se prvním afroamerickým starostou
jeho domovského státu Georgia.
Rudol von Stroheim už JoJa nikdy neviděl.
V roce 1943 zemřel čestnou smrtí jako hrdý německý voják
v přední linii ve Stalingradu.
Jsme nejlepší na světě!
A roky ubíhaly...
Přišla nová generace.
JoJo…
Ups! Podívejme se. Bolí to?
Promiňte, ale měl byste dávat pozor, kam jdete..
To nic. Jsem v pohodě.
Všichni děláme chyby.
Počkat. Vy jste Japonec?
Jo, proč?
Tak to odvolávám!
Let Alitalie 285 do Tokia právě nastupuje.
Moje jediná dcera
je už přes 20 let vdaná za Japonce.
Proč se musela vydat vdát se
na druhé straně světa?
Můj vnuk si ani nepamatuje můj obličej!
Nikdy tomu japonci neodpustím!
Ale...
Můj Walkman je fajn.
2. ČÁST - TENDENCE K BOJI KONEC
KANÁRSKÉ OSTROVY, ATLANTSKÝ OCEÁN, 1983
Juchů!
Konečně to máme!
Klid! Prostě to zvedni!
Je to sto let stará truhla s pokladem!
Pojďme ji otevřít!
Překlad titulků: Ema B.