Що за дошкульний шум?
Що це за місце?
Парк розваг?
Ніколи тут не був.
І чого я катаюсь на чортовому колесі в піжамі?
Щось не так.
Пустеля... Пам'ятаю, як їхав на верблюді
по Аравійській пустелі.
Але де всі інші?
Невже мене покинули?
Безглуздя якесь.
У цьому парку розваг ні душі,
але чому тоді я чую дитячий плач?
Де я?
Це карта...
Смерті 13!
Карта рухається!
Какеїн!
Заспокойся!
Годі верещати і тремтіти, як дівчина в "Екзорцисті".
Ти лякаєш мене.
-Де ми? -Не задавай дурних питань.
Давай, вставай нарешті.
Ви вилітаємо після сніданку.
Сьогодні теж сильна спека.
Мені наснився страшний сон.
-Просто жахливий. -Викладай.
-Мені потрібні подробиці! -Але я не пам'ятаю його.
-Я все забув. -Що?
Все одне це було вражаюче.
Ти розбудив мене й перервав його.
Хотів би я потеревенити, але треба йти!
Ходімо. Хутчіше збирайся!
На руці поріз.
Але звідки?
ЕПІЗОД 19: СМЕРТЬ 13, ЧАСТИНА ПЕРША
Джотаро з паном Джостаром вже пішли до літака.
Сьогодні ми повинні пролетіти 500 кілометрів.
Мій собака!
Мій бідолашний собака...
Мертвий!
-Хто вчинив з ним таке? -Собака?
Собака...
Присягаюсь, я нещодавно бачив мертвого собаку.
Це зробив якийсь виродок, але нічого не вдієш.
Ходімо.
Агов!
Зачекайте хвилинку, пане.
Що значить, не може продати літак зараз?
Ви без проблем узяли мої гроші вчора ввечері!
Я поверну вам усі гроші.
Але нам треба подбати про немовля.
-У нього температура 39. -Що?
Тут немає лікаря.
Ми повинні доставити немовля в лікарню.
-А як щодо того літака? -Він зламаний.
-Що таке? Якісь проблеми? -Так.
Немовля.
Я пам'ятаю дитячий плач.
Але звідки?
Ми повернемо літак завтра ввечері. І тоді я зможу продати його вам.
Завтра ввечері?
Життя нашої близької людини теж на кону!
Ми не можемо стирчати тут два дні!
І що, нехай немовля помирає?
-Ну, я... -Перепрошую, у мене є пропозиція.
Ми віддамо немовля цим людям.
Вони відвезуть його до лікарні на шляху.
Гарна думка, але...
Літак розрахований на чотирьох.
Але для малюка достатньо місця.
Присягаюсь, я бачив його посмішку. Звідки у немовляти зуби?
Ти впевнена? Хочеш довірити їм немовля?
Хвилинку! Ми не можемо взяти його!
Це занадто небезпечно!
Я попереджав, що це небезпечно.
Та годі тобі, пане Джостар. Заспокойся.
Жоден стенд не зможе наздогнати літак з такою швидкістю.
Ми навіть запевнились, що літак не стенд.
Мене більше турбує,
що за штурвалом старий, ніж ворожий стенд.
Дякувати богу! Яке полегшення.
Цікаво, чиє це немовля?
А хіба не ти його матір?
Ні, я знайшла його вранці біля колодязя.
Щойно почула плач немовляти, я була впевнена,
-що треба посадити його на літак. -Що?
Мене дуже втомлюють перельоти.
Пане Джостар, я подрімаю півгодини.
Звісно.
Що це таке? Какеїн, де ми?
Де Джостар і Джотаро?
Цей клятий сон я бачив вранці. Ми уві сні!
-Що? Уві сні? -Так.
Яке полегшення! Безглуздий сон. А я вже перелякався.
Це ж лише сон, начхати на цього собаку!
Польнареф, ти що, жартуєш?
Ти можеш управляти своїми снами.
-Розслабся. -Ні!
Чому ми бачимо один сон?
Напевно ти маєш рацію. Це дивно.
Але уві сні можливо все.
Боже! Ти лише поглянь! Як мені пощастило! Обожнюю сни!
Я ж казав, що можна управляти сном!
Послухай! Ти бачив вранці труп собаки!
Він напевно бачив той самий сон!
Його вбили в цьому сні!
А мені порізали руку.
Але хто?
Ворожий стенд - Смерть 13!
-Ворожий стенд? -Так.
Ясно, тобі наснився стенд!
-Годі, тобі треба заспокоїтись. -Ні! Мені не снився стенд!
-Стенд був у моєму сні! -А я що сказав?
Тобі наснився стенд.
Ти досі не розумієш?
Лалі-хо! Тобі не боляче бути настільки дурним?
Заради всього...
Польнареф, до тебе доходить, як до жирафи!
Голос звучить з собачої рани.
Лалі-хо!
Це сон, а я - смерть з косою,
-Польнареф! -Мегафон?
-Що це таке? -Польнареф, будь насторожі!
Цей лиходій - Смерть 13!
Чер...
Вперед, Зелений жнець!
Жнець, нападай!
Колі...
Чого я не можу викликати Женця?
А я не можу викликати Колісницю!
Бо ми в якомусь потворному сні?
Лалі-хо!
Як романтично! Померти уві сні!
Лалі-хо!
СМЕРТЬ 13
-Джотаро, відчуваєш? -Ще б пак.
Ти дурний?
Ти напевно знаєш, що стенд може подолати лише інший стенд!
Настав час тобі зустріти вічність, Польнареф.
Лалі-хо...
Польнареф!
Помри!
Польнареф.
Польнареф, прокидайся.
Польнареф, схоже, наш маленький пасажир обмочився.
Заміни йому підгузок.
Прокляття! Цього телепня розбудили. Пощастило йому.
Лалі-хо. Але це немає значення.
Він все одно нічого не запам'ятав.
Покінчу з ним, коли наступного разу засне.
Отже, Какеїн, ти станеш першим!
Лалі-хо!
Польнареф, ти прокинувся?
-Підгузок! -Звісно, я прокинувся...
Здається, я бачив страшний сон.
Але нічого не пам'ятаю. Я зовсім забув.
Заміни малюку підгузок і можеш повертатись до світу мрій.
Я більше не потурбую тебе.
Хвилинку! Малюк навалив купу в підгузок!
Лише погляньте на розмір!
Він же немовля. Саме для цього їм підгузок.
Та невже! Для цього?
Я й гадки не мав! Яке бридке потворне створіння!
І він забруднив тут усе!
Годі верещати, заміни нарешті підгузок! А то смердить.
Як тобі не соромно? Подорослішай.
Хіба так можна?
Непогано.
Джотаро, потримай за край. Я застібну булавкою.
-Ось так? -А тепер потримай малюка.
Лалі-хо!
-Годі! -Какеїн, що відбувається?
-Агов! Що таке? -Годі!
Дідько!
-Я втратив контроль! -Не кажи, що ми розіб'ємось!
-Годі! -Какеїн, та що з тобою?
-Він такий з самого ранку! -Мені начхати, заспокой його!
Діду! Полагодь штурвал управління!
Ми розіб’ємось!
Какеїне, заспокойся. Ми розіб'ємось через тебе.
Лалі-хо.
Невгамовний соня!
Ти погубиш себе і мого володаря.
Цей немовля - твій володар?
Повірити не можу...
Йому лише півроку.
Мені 11 місяців. Майже рік!
Окрім того, я геній!
Нехай я какаю в підгузок,
але знаю набагато більше за вас, ідіотів!
Лалі-хо!
Ти більше не зможеш кричати!
Стенд уві сні...
Треба якимось чином розказати пану Джостару й Джотаро.
-Що ти робиш? -Дідько! Стабілізуй літак!
Спокійно! В моєму словнику немає слова "паніка".
Бачите, що я намагаюсь!
-Я не прокидаюсь... -Лалі-хо.
Ніхто не помітить, якщо різати себе
зубочисткою, меншою за мою піпку!
Можеш ранити себе скільки заманеться уві сні,
але ти не прокинешся.
Доки ти спиш, я контролюю кожну йоту твоєї свідомості.
Смерть 13 вселяється в розум жертв уві сні,
коли вони найуразливіші.
Прокляття. Годі!
-Що відбувається, старий? -Ми падаємо!
Я управляю літаком стендом!
Мені вдалося!
Я підняв літак в останню хвилину!
Мало не загинули.
Схоже, ми уникнули авіакатастрофи.
Мені стало не по собі.
Але тепер...
Давай я розчавлю твоє серце.
Тоді Джостар та інші вважатимуть, що ти помер від інфаркту.
Помри, Какеїн!
Ви це бачили? Як вам таке?
-Я непогано літаю! -Дивись.
Звідки тут взялася пальма?
Боже правий... Я так і знав.
Це було неминуче!
КАЇР - АБУ-ДАБІ
МІСЦЕ КАТАСТРОФИ
-Цього вистачить? -Так, дякую.
Ми вижили, але...
Какеїн, що відбувається?
Це через тебе ми потрапили в халепу.
Я не впевнений.
Мені ніби наснився жахливий кошмар.
І я прокинувся виснажений.
Зі мною щось не так.
Не засмучуйся. Це напевно від стомленості.
Ми виїхали з Японії місяць тому,
і з того часу вороги не давали нам спокою.
Дивіться. Схоже, у немовляти спав жар.
Дякувати богу, він не постраждав!
Якби з ним щось трапилось, я б не пробачив собі.
Ку-ку!
Яка чарівна посмішка!
Не розумію, що тут смішного. Ти навіть не жартуєш.
Що за телепень.
Стули пельку!
Я теж не в захваті від цього вечора!
Діду, радіо працює.
Що робитимемо? Надішлемо сигнал СОС?
Тоді Діо зможе знайти нас.
Але доведеться попросити про допомогу. Заради немовляти.
Я відчув гострий біль. У мене кров...
Я порізався, коли ми падали?
Що це? Вирізані літери.
Немовля... Стенд?
Але звідки вони...
Що це означає? Це мій почерк.
Нічого не пам'ятаю. Невже я це зробив?
На ножі немає слідів крові,
але рани від цього леза.
Невже я забув, що жорстоко порізав свою руку?
Дідько! Мене попереджали, що він розумний.
Я й гадки не мав, що він вирізав літери на руці, коли намагався прокинутись.
Що з обличчям цього малюка?
Він відвернувся, коли наші погляди зустрілись!
Немовля... Стенд?
Немовля... Стенд.
Невже я божеволію?
Я починаю думати...
Що малюк - це володар стенду!
Какеїн! Що ти робиш?
Це занадто жорстко.
Ти задушиш хлопчика! Та що з тобою?
Пробачте...
Тихіше, все добре.
Давай поїмо. Їжа одразу заспокоїть тебе.
Джотаро.
Схоже, Какеїн дійсно втрачає контроль.
Він витримає всю подорож?
-Що ти думаєш про Какеїна? -Ти бачив?
Какеїн, досить. Зупинись.
Яке безглуздя!
Це володар стенда!
Ти що, сам себе порізав?
Невже я лише роблю гірше?
Лалі-хо!