Viděli jste…
Hele, dědku, něco tu nehraje. Plujeme špatným směrem.
Plujeme k tomu ostrovu.
Před Egyptem si musíme udělat malou zajížďku.
Na tom ostrově jsme očekáváni.
Čeká nás tam někdo důležitý pro naši cestu.
„Někdo důležitý“?
Hele, o co tady jde? Vážně tu někdo žije?
Je to tu tak maličké, vypadá to opuštěně.
Souhlasím.
Pane Joestare, určitě tu někdo žije?
Ano, žije tu sám.
Řekl mi o něm v Indii.
Co? Kdo vám řekl…
Cože? Jaká indická řeka?
Hele!
- Někdo nás sleduje ze křoví. - Co?
Hej!
Zezadu vypadá…
Jo. Poznávám ho!
Zastav! Počkej!
Jen zobejte.
Máš hlad, Michaele? A co ty, Princi?
Nadrtil jsem vám vaše oblíbené skořápky!
A mám jich ještě víc.
Hezky příbírej, Lioneli, ať jsi pěkně tučné kuře.
- To není možné… Ten muž… - To nemůže…
Stůj!
Promluvím s ním. Vy tu zatím počkejte.
Jmenuji se Joseph Joestar.
Jsem s přáteli na výpravě do Egypta…
Táhněte! Nechci to slyšet!
Jeho hlas zní jako…
Nemluvte na mě!
Kdykoli se mnou někdo mluví, přinese špatné zprávy!
Vždy se předtím stalo něco hrozného! Nechci to slyšet!
Táhněte!
Pane Avdole!
- Avdol… - Zmizte!
To… není možné!
To nebyl Avdol.
Byl to jeho otec.
Jeho otec?
Stáhl se do ústraní a žije sám na tomto ostrově.
Mrzí mě, že jsem vám o tom nemohl říct dřív…
kdyby se ale Dio doslechl, že sem míříme,
byl by Avdolův otec ve smrtelném nebezpečí.
Kdyby se to stalo, neodpustil bych si to.
Ale…
říct mu, co se stalo jeho synovi…
nebude lehké…
Polnareffe!
Avdolova smrt nebyla tvoje chyba.
Ale ano, je to moje chyba.
Bude mě to tížit až do vlastní smrti.
Má Postoj i jeho otec?
Ano, ale nevím, jaký druh Postoje to je.
Soudě dle jeho reakce pochybuji, že nám bude chtít pomoct.
Nechte mě s ním promluvit.
Snad ho moje slova přesvědčí.
Chtěl jsem pomstít sestřinu smrt.
A zabil jsem tak přítele.
Není možné, abych to jeho otci vynahradil…
To je depresivní…
To je ale lesklá věcička. Pochází z nějakého vraku?
Pitomí vilejši.
Zdá se, že je to kovová nádoba…
To je ale divný obličej.
Možná půjde prodat.
Jen musím seškrábat ty vilejše.
Co to je?
Je to pryč!
Co se to sakra stalo?
Asi z toho vyletěl natlakovaný vzduch.
Není to přece Aladinova lampa nebo tak něco… Fuj, to jsem se lekl.
Máš tři!
Tři, říkám! Tvé přání je mi rozkazem! Tři přání. Po čemkoli tvé srdce touží.
Co to má sakra znamenat?
Říkají mi Cameo. Děkuji ti, že jsi mě vysvobodil z lampy.
Nyní vyslov tři přání, která bys chtěl splnit…
Takže další uživatel Postoje!
Stříbrný vůz!
No… není vůbec špatný.
Je vážně mocný…
Poslouchej!
Podle tvé síly cítím, že je tvůj uživatel blízko!
Kdo je to?
Má být odpověď na tuto otázku považována za tvé první přání?
Podle mě je to trochu nudná otázka…
Přestaň s těma blbostma o džinovi! To jako že bys ze mě mohl udělat boháče?
Co?
Je-li to tvé první přání…
Tak se ukaž!
- Přestaň blbnout, sakra! - Dobrá! Přání ti bude splněno.
Sláva tobě!
Co…
Co to sakra bylo?
Tak byl to Postoj, nebo ne?
Zvláštní…
Nezaútočil na mě, ale měl jsem mít tři přání.
Netuším, co se tu děje, ale nevěřím mu.
Děje se tu něco podezřelého.
Měl bych panu Joestarovi říct, co se teď stalo.
Může to mít něco společného s Avdolovým otcem…
Cože? Co je to za divné cinkání?
Je to skutečné? To není možné!
To je zlato z napoleonských dob.
Není to sen ani iluze.
Je to skutečné. Tohle je skutečný poklad!
Posmíváš se mi, nebo co? Ne… To nejde.
Kdy to tu mohl zakopat?
Rozhodně na to neměl čas po mém přání. Jak to ten zmetek udělal?
Jaké je tvé druhé přání?
- Tvé přání je mi rozkazem. - Parchante!
Proč to děláš? Co chystáš?
Neskočím ti na tvé triky!
Pokud jsi nepřítel, tak se mnou bojuj! Pokud ne, tak si ten poklad nechám.
Má být odpověď na tuto otázku považována za tvé druhé přání?
Podle mě je to trochu nudná otázka…
Dlužím ti ji ale za to, že jsi mě pustil z lampy, takže tvé přání splním.
Ty parchante jeden!
No dobrá… Mám přání…
Chci umět kreslit postavičky! Přeji si to už od dětství!
Chci být lepší než Disney! Nechci být nuzák!
Postavím si Polnareff-land.
Počkej, vlastně ne.
Dej mi vteřinku.
Už to bude… Hned to vymyslím…
Chci mít přítelkyni!
Víc než peníze nebo slávu…
chci pravou lásku! Dívku, která bude nejen krásná,
ale bude i mojí osudovou láskou…
Chci dívku, která mě bude milovat stejně jako já ji.
Pokud to dokážeš zařídit, tak dělej, sakra!
Takže chceš dívku? Dobrá.
Počkej, ne, zapomeň na to! Potřebuju víc času.
Mrtví…
dokážeš je přivést zpět?
Oživit někoho?
Má být odpověď na tuto otázku považována za tvé druhé…
Přestaň s tím!
Žádám tě, abys oživil moji sestru! A totéž udělej s mým přítelem Avdolem!
Tohle ale nezvládneš, že ne?
No, dobrá.
Splním tvé přání.
Co… Cože?
STŘÍBRNÝ VŮZ JEAN PIERRE POLNAREFF
Takže to opravdu… dokážeš?
Jistě. Ale protože jsi vyslovil dvě přání, splním je v pořadí, ve kterém zazněla.
Nejprve splním tvé druhé přání, oživím tvoji sestru.
Sláva tobě!
Hej! Kdo sakra jsi? Proč…
Co je to za zvuk?
Slyšel jsem šramot…
Znělo to, jako by někdo kopal…
Zase to divné kopání!
Odkud to vychází?
Ne… to není možné!
Nějaká plačící žena?
Hej, kdo je tam?
To jsou…
Tyhle vlasy…
Ženské vlasy.
A ženské stopy… To není možné!
Není přece možné… Tohle se dít nemůže…
Moje sestřička je v rakvi ve Francii…
Kdo sakra jsi?
Okamžitě odpověz!
Prosím… Nechoď sem…
Hrozně to bolí…
Ještě nemám celé tělo…
Ten hlas znám…
Sherry!
Kam ten Polnareff zmizel?
Nahoře jsem ho nenašel.
Slunce už zapadlo a on tu nikde není.
Myslíš, že narazil na nepřítele?
Sherry…
Jsi to ty?
Jsi to ty, že ano?
Kam to jdeš?
Kam běžíš, Sherry?
Počkej! To jsem já!
Proč utíkáš, Sherry?
No tak, ukaž se!
Počkej, Sherry! Ukaž mi svoji tvář… Ještě jednou…
Bráško!
Výš, bráško! Zvedni mě co nejvýš!
Hurá! Teď mě roztoč!
Ten je nádherný! Krásný nový deštník, jaký jsem si přála.
Díky, bráško.
Musím jít.
Sherry!
Co… Co se tady sakra stalo?
Někdo je napůl snědl!
Sherry!
Slyšíš mě? Proč utíkáš? To jsem já, tvůj bráška!
Protože… jsem celá od hlíny…
A nemám učesané… vlasy…
To nevadí, Sherry! Nedělej si starosti!
Jsi dokonalá, jaká jsi.
Proč pláčeš?
Proč jsi smutná, Sherry?
Sherry…
- Ne. - Co?
Nechoď sem. Nepřibližuj se!
Co to říkáš? Chováš se divně!
Je to prosté…
- Říkám, že mě budeš nenávidět. - Nenávidět tě?
Řekl jsem ti někdy něco takového?
Ano.
Když jsme byli malí a já dala tvoji rybku kočce…
Rozčílil ses a řekl jsi, že mě nenávidíš.
Ano, to jsem se rozčílil, ale vždycky jsem tě měl nejraději na světě!
Pořád mám!
Vážně? Vždycky jsi mě měl rád?
Ano, samozřejmě!
- Budeš mě mít rád, ať se stane cokoli? - Mám tě rád, ať se stane cokoli.
Teď vidím, že jsi opravdu Sherry.
Ani nevíš, jak moc jsi mi chyběla!
Chápu…
Cítím to stejně, bráško.
Sherry, prosím, podívej se na mě.
Ukaž mi svoji krásnou tvář.
Proč pláčeš? Ještě jsi smutná?
Smutná?
Ne, bráško.
To nejsou slzy smutku.
Tak co…
Já…
jsem šťastná, bráško…
konečně tě můžu sníst!
Vůz!
Sher… ry…
Omlouvám se, že jsem tě kousla, bráško.
Moje tělo se ještě nevyvinulo.
Ale když sním tvé maso, budu normální.
Nevadí ti, že tě sním, že?
Vždycky jsi udělal, co jsem chtěla.
Cameo!
Volal jsi?
Ty… parchante!
Copak? Máš stížnost?
Splnil jsem tvé přání, ne?
Konec konců mám ve své moci jen tohle. Zbytek je na tobě.
Tak ti řeknu své třetí přání!
Ať má sestra…
Ať má sestra odpočívá v pokoji! Vrať ji do hrobu!
To asi nepůjde…
Cože?
Ty to pořád nechápeš, že, Polnareffe?
Jsem Postoj!
Jsem Postoj reprezentovaný kartou Posledního soudu!
Extrahuji přání z nejhlubších zákoutí lidské mysli.
Utvářím je z hlíny kolem.
Svoji sestru jsi stvořil z vlastní touhy.
Jak se opovažuješ…
A protože jsi ji stvořil, nemůžu tě jí zbavit.
Teď jsem vyhrál!
Mimochodem…
Říkal jsi něco o třetím přání, ale ty už jsi své třetí přání
dávno vyslovil.
Ty…
Nemyslíš jeho…
PŘÍŠTĚ UVIDÍTE…
Když si člověk něco opravdu přeje, odhalí tím své slabiny.
- Kvůli tobě jsem… - Avdole, já…
…že tě to tak sebere.
- Po jídle mi bude líp. - Třetí přání…
Překlad titulků: Tomáš Slavík