Нові сторінки...
З'явились.
Брати Зеньята й Мондата поїхали наступним автобусом, чотири години потому.
Тому вони не потрапили в аварію. Ура!
Які пригоди чекають на них?
В Асуані вони знайшли їх:
"Ось вони!"
"Ці п'ятеро поганців".
Братів цікавило, про що вони говорять.
Поганці були дуже стурбовані.
Це вони.
Їм було невтямки, що їхній чай був отруєний. Бульк!
Зеньята...
Отже, я маю отруїти їх.
Мондата, ми з тобою непереможні разом.
З твоїм прозорливим Стендом коміксу
і моїм Стендом обличчя...
Та його трансформаціями...
Вони небіжчики!
Наші картки - це Тот, бог письменництва,
і Хнум, бог творчості!
Ми - браття Зеньята й Мондата!
ЕПІЗОД 27: ХНУМ ЗЕНЬЯТИ Й ТОТ МОНДАТИ
"МАКСИМ"
У цьому кафе,
за цим столиком... Тут вони вип'ють отруєний чай.
Мій Стенд Тот, бог письменництва, ніколи не бреше.
Як вони?
На щастя, головні артерії Авдола не пошкоджені.
Його відпустять завтра.
Але Какеїна було серйозно поранено.
Він може осліпнути.
Турбуюсь за нього.
Прикро визнавати це, але, можливо, доведеться залишити його.
Погляньте, скільки тут кафе.
Зробимо перерву. Вип'ємо.
Непогана думка. А де?
Цигарка вказує на це.
Вітаю.
Чого бажаєте?
А давайте чаю.
Мені теж.
Так, сер. Зараза принесу три чашки чаю.
Ні, забудьте.
-Що? -Ми на ворожій території.
Тут панує Діо.
Невідомо, коли на нас нападуть.
Треба бути обачливими. Нас можуть запросто отруїти.
Віднині будемо пити лише з власних пляшок і фляг.
Що? Ти серйозно?
Я серйозно.
Скасуйте чай. Ми будемо колу натомість.
Колу?
Так. Якісь проблеми?
Ні. Добре. Колу, так?
Три пляшки коли.
І ми відкриємо їх самі.
Принесіть третю, четверту й п'яту справа.
Їм закортілося коли?
Як мені підсипати отруту?
Невже пророцтво помилкове?
Ні, комікс мого брата не помиляється.
Я мушу вірити! Я мушу вірити Мондаті!
Без його пророцтв
у нас немає шансів!
Брате, мої пророцтва безсуперечні!
Агов! Кола тепла!
Хіба це прохолодний напій? Я не буду платити за це, ідіоте!
Невже кола не холодна?
Холодильник зламався.
Ти параноїк.
Навіть якщо він наш ворог
і намагається отруїти нас...
Звідки йому знати, що ми прийдемо сюди?
У місті купа кафе, а я випадково обрав саме це.
Якби воно було єдиним,
але їх тут купа.
Нам варто бути обережніше.
Якщо так хвилюєшся, ходімо в інше місце.
Напроти є інше кафе.
Гаразд.
-Пожежа! -Що?
Моє кафе палає!
Якийсь бовдур кинув цигарку.
Від неї спалахнуло сміття!
Агов, пане. Ми замовимо три чашки чаю.
Ми перемогли...
Але...
Який дурень жбурнув цигарку біля сміття...
Вони п'ють!
Пийте до дна...
Вони п'ють!
Собака схопив мого торта!
Хто привів сюди собаку?
-Іггі... -Іггі...
Чий це собака?
Заберіть звідси собаку!
Прокляття, Іггі!
Ану, повернись!
Дідько! Вони мало не випити отруту!
Дідько! Що буде далі?
Доки нічого немає...
Але комікс не помилився.
Тот бачить найближче майбутнє.
Наступного разу...
Ми вб'ємо їх після наступного передвістя!
Саме так. Ми...
Брати Зеньята й Мондата!
"Клятий собака! Ми програли!"
"Ми були близько!" Брати обурені.
Зеньята й Мондата були розлючені.
Але вони не здавалися.
Зеньята й Мондата рушили слідом за хлопцями й собакою.
А переслідуючи їх,
вони зустріли чоловіка з обличчям, яке розгнівало їх.
Саме такий вираз обличчя брати ненавиділи.
Щось трапилось
у минулому житті...
Він дратує мене. Вдарю його в щелепу!
Він був доволі люб'язним чоловіком, але Зеньята вдарив його!
Чоловік з поганим обличчям втік
та залишив гаманець з грошима.
"Ура! Ми заможні!
Як же нам пощастило!" - кричав Мондата.
Ну і дурень.
Ми заможні!
Брате, нова сторінка.
Брати продовжили переслідування.
Поганці сіли в машину й поїхали до лікарні,
щоб навідатись до Авдола й Какеїна.
Зеньята зробив бомбу з апельсину
та підкинув в їхню машину.
Джотаро розірвало на шматки!
Голову розірвало навпіл, і все було залито кров'ю!
Поглянь, який детальний комікс...
Так!
ХНУМ ЗЕНЬЯТА
Мій Стенд, Тот, бачить лише найближче майбутнє.
Але те, що визначено, не змінити! Ніколи!
Джотаро вибухне!
Бомба вибухне за три секунди після того,
як він почне чистити апельсин.
Це доля!
Не може бути!
-Хто там? -Що...
Хто в нашій машині?
Це не Джотаро?
Ні. Джотаро вирушив прямо до лікарні.
-Обережно! -Біс.
Не дай йому втекти!
Дідько! Джостар з Польнареффом!
Агов, вилізай звідти!
Хто ти? Вилізай!
Я сказав, вилізай!
Хутчіше!
У чому проблема, друзі?
Не впізнали мене?
Це ти, Джотаро.
Мій Стенд, Хнум, здатний трансформуватися.
Я можу змінювати зріст, вагу й запах на який забажаю.
Я відтворив його капелюх за допомогою волосся!
А що трапилось?
Ти ж збирався поїхати до лікарні.
Що? Так, до лікарні.
Я забув дещо і повернувся.
Гаманець. Я забув гаманець у машині.
Боже правий.
Джотаро, що з твоєю шкільною формою?
Шкільною формою?
Що за шкільна форма?
Тобі це не пасує.
Так, мій одяг. Тобто шкільна форма...
Вона в хімчистці!
Я відніс її в хімчистку, але забув гроші.
Це дуже переконливо. Ура!
Гаразд.
Сідай в машину. Поїхали.
Що?
В машину?
Не може бути!
Якщо сяду в машину в такому вигляді,
справжній Джотаро не вибухне! Це буду я!
Неможливо!
Взагалі-то, я краще дійду пішки...
Немає часу, Джотаро!
Швидше буде на машині!
Зеньята!
Дідько...
Доведеться викрити себе,
а інакше вибухну я!
Точно! Треба викинути його!
Я позбавлюсь від цієї бомби,
а пізніше підкину нову,
щоб підірвати справжнього Джотаро!
Мені вдалося!
Тепер я в безпеці!
Це Іггі! Він біжить на нами.
У нього апельсин у пащі! Ти поцупив його, Іггі?
Який приємний гостинець для Авдола й Какеїна.
Що... Ой!
-"Ой"? -"Ой"?
Не очікував таке почути від тебе.
Ти якийсь дивний.
Ні. Ой. Ну, ой.
Я просто побачив там корову...
Джотаро... Ти сьогодні якийсь дивний.
Куди поділась твоя крутість?
Це точно...
Справжній ти?
Боже правий. Що ти верзеш, Польнарефф?
Ми ще не приїхали?
Джотаро. Покажи мені ще раз той фокус.
Який фокус?
Що він має на увазі?
Якому ти навчив мене.
Ну, цей!
Вже краще виходить.
Ти про цей фокус!
Дякувати богу!
Я знаю його! Це ризиковано, але мені вдасться!
Звісно! Це ж легко.
Гаразд! Спробуй з п'ятьма цигарками!
З п'ятьма?
Давай! Швидше, я хочу знову побачити його.
Дідько! Клятий Джотаро зі своїми приколами!
Якщо відмовлюсь,
вони збагнуть, що щось не так.
Вони і так підозрюють мене.
А Польнарефф зараз вибухне бомбу!
Гаразд! Дідько!
Я зможу!
Гаразд. Зроблю з п'ятьма.
Давай, покажи нам!
Я зможу! Гаразд, я зможу!
Ось так! Це дрібниці!
Гаряче!
Гаряче...
Мені вдалося! Прокляття, мені вдалося!
Бачили? Мені вдалося?
Чоловік здатен на все, коли життя на кону!
Тримай.
Минулого разу ти випив сік, не погасивши цигарки.
Давай.
Ти продув!
Джотаро, ти цілий? Боже мій!
Брате! Мондата!
Позбався від пророцтва!
Вирви сторінку!
Зеньята! Пророцтво не змінити!
Скоріше перетворись у себе!
Викрий себе, і тоді вибухне справжній Джотаро!
Ти зможеш!
Джотаро, ти дуже дивний сьогодні.
Щось я погано себе почуваю...
Дідько!
Я знаю їх. Вони будуть допитувати мене
і збагнуть, що я самозванець!
А коли збагнуть, то вб'ють мене!
А якщо не викрию,
то вибухну, як у пророцтві!
Точно! Прикинусь, що мене нудить.
Тоді вони випустять мене з машини!
Джотаро, ти дивно схрестив руки...
Зверху твій лівий великий палець!
Дідько!
Невже Джотаро схрещує пальці так, щоб правий був зверху?
Хто взагалі помічає таке?
Що мені робити?
Це доводить, що ти був жінкою в минулому житті!
Я кладу правий палець зверху,
і тому я був чоловіком у минулому житті!
Невже? Я завжди кладу лівий палець зверху.
Вибач, Джостар.
Але це доводить, що колись ти був жінкою.
Що значить "доводить"?
До чого тут великі пальці?
Безглуздя якесь!
Зараз мене дійсно знудить...
З ними можна з'їхати з глузду!
Гаразд. Скажу, що в мене болить живіт...
Джотаро, давай наввипередки з'їмо апельсин!
Що?
Слухай...
Ні! Не треба, ідіоте!
Що ти робиш, Джотаро?!
Що трапилось, Джотаро?
Нічого.
Ти дійсно дуже дивний.
Не чіпай цей апельсин. Тільки не цей.
А чому?
Ну, Іггі знайшов його.
Він міг знайти його в смітнику.
Візьми цей.
Він не брудний і не м'який. Все нормально.
Гаразд, я з'їм цей. А ти візьми інший.
-Боляче! -Що?
-Живіт болить!
Мені треба до туалету! Живіт болить!
Зупинись! Швидше!
Живіт болить?
Я більше не витримаю! Випустіть мене!
Я справлю нужду тут!
Але лікарня вже близько.
Йдіть без мене.
Я наздожену вас!
Не так швидко, Джотаро!
Візьми папір.
Я...
Я зробив це! Мені вдалося!
Я втік з машини! Я в безпеці!
Сховаюсь за камінням і викрию себе!
Хто знає, де Іггі знайшов цей апельсин.
Можливо, він валявся в смітнику.
Хочеш?
Ні. Викинь його.
Ура! За допомогою сили Хнума я знову стану собою.
І тоді ми переможемо!
Брати Зеньята й Мондата переможуть!
Ми переможемо!
Що?
Ні!
Що це було?
Яка різниця? Напевно будівництво.
Зеньята...
Поговори зі мною!
Ми програли, Мондата.
Ні...
Ні! Мій Стенд, Тот, ще не програв.
Я сам уб'ю їх!
Мондата.
Не треба, Мондата.
Вони незвичайні хлопці. Це неможливо.
Я зроблю це! Я вирішив!
Я сам впораюсь!
Я зможу!
Ти завжди був сором'язливим... Ти подорослішав, Мондата.
Я вб'ю їх усіх!
Що каже книга Тота?
Це вони...
Це вони вдарили мене та поцупили гаманець!
Давайте, хлопці! Відлупцюйте їх до смерті,
а я вас щедро віддячу вам!
Це він!
Брате! Мені страшно!
Попри всю свою хоробрість,
Мондаті довелося зачекати з помстою за брата.
Але не здавайся, Мондата!
Життя має свої зльоти й падіння.
Що?
Це точно Джотаро.
Привіт. Ви довго.
Ми довго?
Як ти так швидко впорався за камінням?
Як тобі вдалося випередити нас?
Ти навіть встиг зайти в хімчистку?
Що ви таке верзете?
Швидка допомога.
Схоже, комусь погано.
Шкода...
Апельсини? Мене мучила спрага.
Візьму один.
Що?
Його одяг...
Ви знаєте його?
Звісно, ні.
Ходімо. Навідаємось до Авдола й Какеїна.
І так брати здалися.
Бій скінчився,
а Джотаро з компанією навіть гадки не мали.
Тадам.
-Дивіться! Меч. -Він тримає меча.
Не виходить... Навіть не смикнувся.
А тепер я хочу вбити тебе.
Вбий їх з моєю допомогою.
Нападай своїм Стендом Анубісом.