Щось рухається до нас!
Не знаю, хто ти, але на людину не схожий!
Польнарефф!
Тобі гаплик!
Гральна карта?
Вітаю. Господар Джостар чекає на вас.
Я дворецький цього будинку.
Мене звати Дарбі.
Дарбі?
Так. Я Дарбі-молодший.
Той Дарбі, якого ви подолали -
старший брат.
Ти Дарбі - молодший брат картяра?
Ти прийшов, щоб помститись за брата?
Звісно, ні. Я б не став такого робити.
А брат не ділився своїм життєвим кредо?
«Винний не шахрай, а той, хто йому повірив».
Я теж поділяю цю думку.
Мій брат програв. Він лиходій.
А на вас я зовсім не ображаюсь.
То мій брат, а я інша людина.
Ми зовсім різні.
Він старший на 10 років.
Раніше я брав з нього приклад,
проте ми з різних поколінь.
Він вигравав обманюючи.
Брат старомодний
і обдурити міг лише недосвідчених простаків.
Господар Діо це зрозумів,
тому запросив мене і вирішив зробити своїм дворецьким.
Щось не подобається?
Якщо хочете подолати мене,
запрошую вас увійти до маєтку.
Зараз нам треба бути обережними.
Немає часу на ігри. Відведи нас до Діо!
Джотаро, обережно! Щось з’являється!
Дарбі-молодший. Його Стенд - Атум. Атум з Єгипетського пантеону.
Невже він показав свій Стенд?
Давно такого не бачили.
Це ще один Стенд, який себе проявляє.
З кого почнемо?
Хто перший супротивник?
Який пихатий!
Джотаро, бий його!
Впевнений, що Стар Платінум спочатку атакуватиме
лівою рукою.
Він завдасть удару лівою рукою.
-Готові спорити? -Маячня!
Це неважливо!
Вируби за раз!
Давай!
Бий його, Джотаро!
Що? Він зміг ухилитись?
Такий швидкий.
Це неможливо.
Отакої! Шкода, але я програв парі.
Як і брат, я люблю азартні ігри.
Та мені не щастить.
Вибачте, але зараз я покажу вам чудовий світ.
Що таке? Це діра?!
Пручайтесь! Це пастка!
Джотаро!
Джотаро падає в прірву!
Тягніть його!
Вибору немає. Ви теж підете з нами.
Хазяїне Джостер! Какьоїн!
За ними небезпечно стрибати!
Авдоле, чуєш мене?!
Якщо за 10 хвилин від нас не буде звістки,
підпали цей маєток!
Зрозумів, Авдоле?!
Хазяїне Джостер!
СЕРІЯ 40. ДАРБІ-ГРАВЕЦЬ. ЧАСТИНА ПЕРША
Це якась омана. Ми зараз під землею чи на землі?
Вода здається справжньою.
Що тут коїться?
Що він намагається зробити?
Какьоїн, друже, може ти це все зрозумієш?
Його Стенд знав, що я буду бити правою рукою.
Знаєш, чому?
Якщо не знайдемо відповідь, то програємо.
Хочете промочити горло?
Ці напої справжні.
І вони не отруєні.
Ми зараз всередині маєтку?
Так.
В якій саме частині?
Цього не можу сказати.
-Ми у підвалі? -Можливо.
Стенд створює цю оману?
Так.
Твій Стенд?
Ні.
-Стенд Діо? -Ні.
А чий тоді?
Не хочу відповідати.
Фонд Спідвегона повідомив:
є ще двоє чи троє користувачів Стендів.
Правда?
Не хочу відповідати.
Ти зовсім не хочеш допомагати?
Я міг би збрехати,
але, на відміну від брата, не люблю обманювати.
Отже ти кажеш,
якщо ми не переможемо, то не зможемо піти далі?
Все вірно!
Ви маєте рацію, пане.
Ці його джентльменські фрази мені вже набридли.
Не забувай, що тут троє проти одного.
Часу мало.
Доведеться битись всім разом.
Чого ви? Розслабтесь трохи.
Я вам дещо покажу.
Це моя колекція.
Колекція?
Як і мій брат, я люблю колекціонувати.
А кожен колекціонер хоче показати свої скарби,
щоб почути похвалу, згодні?
Що з ним?
Ляльки? Але навіщо вони йому?
Ні, Какьоїн.
Це ж брат Дарбі.
Тому це не прості ляльки.
Дарбі!
Поговори зі мною! Благаю, поговори!
Поговори зі мною!
Мені так самотньо!
Допоможіть!
Боже мій!
Ці ляльки живі! Вони живі!
Покидьок! Відібрав душі в людей!
Обожнюю створювати ляльок.
Проте,
багато лялькарів не можуть вселити в ляльку душу.
Може вам не варто знати,
але такий в мене Стенд.
Колекція мого брата нудна.
В ній просто монети з душами.
А моїх ляльок можна перевдягати
та навіть розмовляти.
-Познайомтесь, це Соня. -Дарбі!
Вона може розповісти про свої романи.
І в неї гарна шкіра.
Кожен хотів би нею володіти.
Лікар Елліот - серійний вбивця. Вбив вісьмох людей.
Може розповісти, як він вбивав пацієнтів.
Я сам зробив йому окуляри та стетоскоп.
Як же я міг забути! Маю ще декого показати.
Це Татсухіко - професійний геймер з Японії.
Гідний супротивник, його Ай-Кью - 190 балів.
Було важко його перемогти і забрати його душу.
Ти такий же псих, як і твій брат.
Ні, ти навіть ще більший садист.
Терпець уривається!
Він чемний, але небезпечний соціопат.
Гидко дивитись.
До речі, ви вже зрозуміли,
коли бились з моїм братом,
що людська душа - то справжня загадка.
Коли людина здається,
душа втрачає життєву силу.
Тоді я можу вирвати душу і забрати собі!
Так діють наші Стенди.
З мене досить! Не хочу його чути!
Ми виб’ємо з тебе душу
і відправимо її до пекла!
Але спершу вислухайте!
Джотаро, ти знаєш, що тепер я тебе контролюю.
Пам’ятаєш, як атакував мене?
Але тоді я знав, якою рукою ти мене вдариш.
Шокує, правда?
Ти ще досі нічого не зрозумів?
Ти трохи схибив, завагався, а я встиг
торкнутись твоєї душі.
І що ж, думаєш, я тоді зробив?
Що?
Що це таке?
Я залишив відбиток Атума на твоїй душі.
Я міг би відтяти твою руку і порадувати господаря Діо.
Але, якщо я так зроблю,
не зможу захиститись від Джозефа і Какьоїна,
і тому загину.
А я цього не хочу.
Отже, панове, у мене є пропозиція.
Давайте зіграємо на наші душі?
Що?
Якщо переможете, я відпущу його руку.
От лихо. Але ти вже мене контролюєш.
Ти про це пошкодуєш, Дарбі.
Я хочу, щоб ти сказав мені:
«Я готовий поставити свою душу».
І ще одне скромне прохання.
Какьоїн, ти будеш першим супротивником.
Що це ти верзеш?
Спочатку бийся проти мене.
Ви з паном Джостером родичі, а з Какьоїном - ні.
Не хочу, щоб Какьоїн напав на мене зі своїм Стендом,
коли я відберу ваші душі.
От же пихатий виродок.
Гівнюк думає, перемога у нього в кишені.
Добре. Я буду твоїм супротивником.
-Що?! -Какьоїн!
Усе добре, я не хвилююсь.
Я частіше за вас грав у відеоігри.
Давай зіграємо у «Ф-Мега».
Я ставлю свою душу!
Чудово.
Какьоїн!
Не обов’язково йти першим.
Ні, обов’язково.
Відбиток на твоїй руці може завадити тобі добре грати.
Дарбі,
а ти точно звільниш руку Джотаро, якщо програєш?
Телевізори, консолі та картриджі працюють.
Звичайна відеогра.
Я не такий, як мій брат - я не обманюю.
Отже, давай розпочинати.
Так.
ВИБЕРІТЬ МАШИНУ
Давай ти першим вибереш машину.
Добре.
Бачу, ти вибрав 28-ий номер.
Я обираю 15-ий, бо народився п’ятого січня.
Готовий почати?
Досить балакати, давай грати.
Старт через...
П’ять!
Він тисне на кнопку прискорення неймовірно швидко.
Виходить на турбо-режим!
Три!
-Дідько! Часу не вистачить, -Два!
щоб теж прискоритись!
Він поїде швидше!
Один!
Старт!
Він мене заблокував!
Доки їду першим, він не переможе.
Не зможе мене об’їхати.
Прикро для тебе,
але я ніколи не помиляюсь підчас перегонів.
Це кінець, Какьоїн!
Що?
Какьоїн, ти грав в цю гру раніше, так?
Можна не відповідати.
Чудово! Тепер ти маєш шанс, Какьоїн!
Швидше вертай свою машину на трасу!
Які в нього навички...
їх не здобудеш просто граючи у відеоігри.
Не думав, що він здатний так ризикнути.
Вони їдуть поруч! Нічия!
Ні, Какьоїн їде з зовнішньої сторони.
На повороті він опиниться у програшній позиції.
355 кілометрів на годину. 358, 360.
Три секунди до першого повороту!
Не зможу на такій швидкості.
Вхожу в поворот і не гальмую!
Два! Один!
Пліч-о-пліч!
На одній швидкості одночасно!
На рівних!
Ти мені подобаєшся, Какьоїн!
Поставив на кін душу і не хвилюєшся.
Ти подолав свій страх!
Твоя душа стане прикрасою моєї колекції.
Норіакі Какьоїн думав про себе...
Я подолав свій страх?
Дякую, але я не завжди таким був.
Півроку тому я зустрів твого господаря Діо
і він підселив паразита мені в мозок.
Тоді я був наляканий.
Я це добре пам’ятаю.
Пам’ятаю жах від зустрічі з монстром.
Я не міг зробити і кроку, волосся стало дибки.
Я заціпенів від жаху.
Зрозумів, що я безпорадний.
Один погляд на нього паралізував моє тіло.
Шлунок звело.
У горлі застряг клубок.
Мене ледь не знудило.
Діо подивився на мене, нахилився,
і промовив лагідно, наче до дитини...
Какьоїн...
нема чого боятись.
Давай будемо друзями.
Проклинаю себе, що почув ці слова!
Але мені стало легше.
Відпустило, він душі відлягло.
Я подумав: «Треба жити!».
Та це було приниження. Ніколи не пробачу!
Жахливе приниження.
Не пробачу це собі.
Проклинаю себе, що піддався йому.
Джотаро спас мене.
Тому я вирушив з ним у подорож.
Ніколи не дозволю собі
бути таким боягузом!
Ось чому, Дарбі, я так сміливо поставив свою душу на кін!
Три, два, один!
Знову поруч!
Третій поворот!
Я, Норіакі Какьоїн,
ніколи не піддамся своїм страхам!
Це я вам обіцяю!
Чудово! П’ятий поворот, знову нічия!
Повертають однаково швидко!
А бодай тобі, Какьоїн!
Скоро шостий поворот!
Після шостого повороту буде швидкісний тунель.
Якщо в’їхати,
можна пришвидшитись до 850-ти км/год.
Треба заїхати першим!
По ширині там проїде лише одна машина.
Якщо в’їдуть у тунель поруч,
когось із них розчавить!
Шостий поворот! Знову їдуть пліч-о-пліч!
Бачу тунель попереду!
Какьоїн, зіштовхни його!
Ти не помітив, Какьоїн?
Думаєш, що можеш мене виштовхати?
Глянь, скільки енергії в тебе залишилось.
У нього менший запас енергії!
Ти використав її,
коли закрутив і заблокував мене
з самого початку перегонів.
Дві секунди до тунелю.
Ти злетиш! Хай заїде першим!
В тунель заїдеш після нього!
Не можу!
Якщо він заїде туди першим, я не переможу.
Одна секунда.
Какьоїн!
Став на два колеси!
Він їде по стіні тунелю!
Молодець, Какьоїн! В тебе вийде!
Зіштовхни його!
Тихіше, ти заважаєш!
Він штовхає його!
Можу втратити трохи потужності.
Я повинен виїхати першим,
навіть якщо на долю секунди.
Я повинен виїхати з тунелю першим,
навіть якщо обжену його на міліметр.
Що сталось? Я не бачу машини.
Далі будемо їхати у тунелі в темряві.
Що?
Так, у темряві радари нам нічим не допоможуть.
Попереду вісім поворотів, міна та гарматна атака.
Буде темно аж до самого виїзду.
Одна помилка - і ти вріжешся в стіну.
Але я добре знаю, де будуть повороти.
Але Дарбі теж знає.
Чути, що машини повертають.
Що відбувається? Де вони?
Хто попереду?
Три!
Два!
Один!
Гарматна атака!
На секунду промінь підсвітив машини.
Какьоїн трохи відстає.
Бачу світло! Вони виїжджають!
Дарбі попереду!
Він на корпус випереджає!
Я переміг!
ДАЛІ БУДЕ...
У НАСТУПНІЙ СЕРІЇ: Я ніколи не відступлю.
В тебе менше сили, ніж в мене!
Схопив його душу!
Не сміши мене!
Я знаю як грати в бейсбол.
Не можна здаватись!
Потрібна підтримка.
Як жалюгідно.