Нарешті зустрілись,
Діо!
Браво, Польнарефф! Ти вирішив помститись за сестру
і тому добрався сюди аж із Далекого Сходу.
Щоб відсвяткувати це, я з радістю позбавлю тебе життя.
Але спочатку дам один шанс.
Спустишся на дві сходини - житимеш.
Дозволю тобі стати моїм слугою.
Якщо ти обираєш смерть, то підіймайся до мене.
Під час нашої першої зустрічі мене паралізував страх
і я піддався твоїм злим чарам.
Тоді я відчув, що таке по-справжньому даремне існування.
Це гірше за смерть.
Життя, де я прагну лише виконувати твою волю.
Але той страх покинув мене. Зараз мною
керує лише жага боротьби.
45 днів тому я познайомився з друзями.
Я подорожував, бачив смерть друзів.
Я більше ніколи тебе не боятимусь.
Ти в цьому впевнений?
Тоді піднімайся сходами до мене.
Як цікаво, Польнарефф.
Ти спустився нижче.
Виходить, хочеш бути моїм служкою.
Що?
Але я йшов вгору, я впевнений.
Що таке? Ти виглядаєш дивно, Польнарефф.
Може, ти наляканий?
Ти був впевнений, що йдеш нагору. Та, можливо,
страх сильніший за свідомість, і тому ти спустився.
Це неможливо! Я знаю, що піднявся по сходах!
Як він це зробив? Такий в нього Стенд?
Якісь чари...
Це Стенд Діо...
Зе Уорлд?
Невже це так?
Ніколи не думав, чого найбільше прагне людська душа?
Людина старається подолати тривогу і страх.
Жити і не хвилюватись.
Деякі люди прагнуть слави,
або влади, або грошей.
І все це заради почуття безпеки.
Шлюб та дружба потрібні, щоб віднайти спокій. Люди кажуть,
що допомагають іншим
заради справедливості і любові.
Але вони просто шукають спокій.
Головна мета мозку -
спокій та безтурботність.
Скажи, чому ж ти відмовляєшся мені служити?
Станеш на мою сторону і отримаєш усе, про що я казав.
Хіба тобі не страшно атакувати мене?
Адже ти знаєш, що все одно помреш.
Неможливо! Невже моя свідомість підкоряється йому?
Ти добре керуєш своїм Стендом.
Шкода буде тебе вбивати.
Забудь про Джостара і стань моїм помічником навічно.
Я обіцяю дати тобі безкінечний спокій.
Я маю опиратись.
Авдоле, Іггі, мені потрібна ваша мужність!
Припини свої ігри, Діо!
Я вже раз помирав.
Я дізнаюсь силу твого Стенда,
навіть якщо доведеться померти!
Отже, вибору немає.
Готуйся померти, Польнарефф!
Це твій Стенд - Уорлд?! Давай!
От нікчема!
Містер Джостар!
Не бійся, Польнарефф!
Діо!
Це був Діо?
Швидше, він тікає!
Я маю дещо сказати.
Я на мить побачив, як він використав свого Стенда.
Навіть не бачив, а відчував.
Це важко пояснити словами.
Розповім, як це відбувалось.
Я піднімався сходами до нього,
аж раптом опинився ще нижче.
Знаю, звучить безглуздо.
Я не розумію, як він це зробив.
Здається, що я втрачаю розум.
Це не було схоже на гіпноз, і супер-швидкість він не застосовував.
Це було якесь всепоглинаюче відчуття жаху.
А де Іггі та Авдол?
Вони не вижили.
Померли, коли рятували мене.
Зрозуміло.
Містере Джостаре, сонце сідає.
Треба поспішати.
Ти правий.
Гей, бовдуре, що нагорі?
Там вежі.
Також нагорі є кімната.
Там лорд Діо відпочиває.
Є ще якісь сходи нагору?
Ні. Туди ведуть тільки ці сходи.
Добре, показуй дорогу.
Ось де він.
Ніколи не бачились, але я все життя знав про нього.
Так, я все життя його знаю.
Ще з мого народження.
Так само, як і Джотаро.
Ми сподівались, що цей день не настане.
Але його треба знищити.
Джостари знають,
що одного дня з ним треба вступити в бій.
Я ні про що не шкодую.
Ані про подорож, ані про битву, яка скоро почнеться.
Я приймаю все, що буде.
Таке відчуття, що добро та світло мене обіймають.
Діо - це пітьма.
Джозеф та Джотаро - світло.
Моє тіло поранене, але страху немає.
Світло та добро поруч зі мною!
Нападемо, коли він вилізе із труни.
Приготуйтесь.
Ми не знаємо, що всередині.
Бовдуре, відкрий труну.
Хазяїне Діо, клянусь, я не зраджував вас.
Я привів їх сюди, бо знаю, що ви їх знищите.
В цьому я впевнений!
Це я знаю, як і те, що не можна мочитись проти вітру, бо штани намокнуть.
Благаю, зрозумійте!
Замовкни і відкрий труну!
Благаю вас, вбийте цих негідників!
Лорде Діо!
Зараз почнеться!
Що?
Тут лежу я?
Чому я всередині?
-Я ж сам відкрив труну! -Що?
Як це?
Я очей не відводив!
Ви бачили, як бовдур туди заліз?
Може, хтось його туди затягнув?
Ні, я безперервно дивився,
аж раптом він опинився в труні!
Польнарефф правий!
Це не ігри розуму і це не супер-швидкість.
Дідько.
Це точно не гра!
Біжимо!
Маячня якась!
Що ти робиш, Польнарефф?
Прокляття!
Що це було?
Я не бачив, але відчув, що воно могутніше
за усі Стенди, які ми до цього бачили!
Людина точно знає, що за спиною бульдозер,
бо чує його гуркіт.
Я теж відчув, як ця сила прагне нас вбити!
Наче хтось сунув бурульку мені в дупу!
Якби ми не втекли, нас усіх би вбили!
Це погано... дуже погано.
Сонце майже зайшло за горизонт.
Темрява - стихія Діо. Тепер він має перевагу.
Тільки не кажіть, що хочете чекати до світанку.
Слухайте, містере Джостаре,
я не буду тікати, підібгавши хвоста!
Я теж не буду, Польнарефф.
Я вас обох розумію. Але зараз усе навколо грає проти нас.
Ми побачили його Стенд - Зе Уорлд.
Але не знаємо, на що він здатний.
Це як лізти на гору, не знаючи маршруту
і не бачачи верхівки гори.
Зараз бій з ним обернеться катастрофою!
Це неминуче, як відрижка після Кока-Коли.
Діо точно буде на нас полювати!
І спробує вбити до сходу сонця.
А тим часом,
ми можемо вивідати, яку силу має його Стенд.
Дочекаємось нагоди.
Ні! Я не буду тікати!
Через мене померли Авдол та Іггі!
Я битимусь щосили.
Все зроблю, щоб вбити Діо.
Але тікати я відмовляюсь!
Зажди, Польнарефф!
Діду, зараз не чіпай його.
Джотаро, що ми маємо зробити?
Польнарефф хоче битися з Діо.
Ми чекаємо, але теж будемо нападати.
Отже,
його атакуватимуть з двох сторін.
Агов!
Хочемо купити твій пікап. Продай.
Що ви кажете? Ця машинка мене годує.
Чого це...?
Газую, Какьоїн!
Діо, нарешті ти показав себе!
Думаєш, буду ховатись до світанку? Нізащо!
Я сам усе владнаю!
Не знаю, які сили у Стенда Діо, але це страшно!
Я знайду, як його перемогти!
Я вб’ю його!
Зажди, Польнарефф.
Я сказав, щоб не чіпали
тебе, бо ти занадто впертий.
Але дід та Какьоїн відправили мене до тебе,
будемо в парі.
Джотаро!
Отож-бо.
СТЕНД ДІО: ЗЕ УОРЛД
Який автомобіль...
Має вражаючу швидкість.
В моїй юності усі їздили у кінних екіпажах.
Руки геть! Ти що таке робиш?
Машина належить сенатору Філліпсу!
Захотів отримати на горіхи?
Господи, сучасна молодь така палка, така невихована.
Ай!
Замовкни та повзи за кермо. Час їхати.
Ти хто, в біса, такий?
Думаєш, тобі це минеться?
Таке я ніколи не пробачу!
Неповага до мене просто так не минеться.
Я був відмінником у навчанні!
Був капітаном команди з реслінгу!
Після університету мене поважали!
Ось так я став політиком!
У мене є вілла на Гавайях!
Дружина - модель, на 25 років молодша за мене!
Я плачу в 50 разів більше податків!
Я знищив усіх моїх ворогів!
Я буду президентом!
Я сенатор Філліпс, чорт тебе забирай!
Слухай сюди, виродок!
Кину тебе за грати!
Чуєш? Все життя проведеш там!
Повторюю ще раз.
Сідай за кермо.
Хто він такий? Він вб’є мене.
Якщо не втечу від нього, то помру!
Допоможіть!
Що?
Трясця!
Я ж вистрибнув з машини...
То чому я знову у машині?
Чому я в салоні?
Дожени той пікап.
Не зможеш - я тебе вб’ю.
Слухаюсь, пане.
Чому я досі в машині?
А, згадав! Звісно, я ж сенатор!
Сенатори вміють робити все!
Я досі відчуваю зловісну присутність Діо, його жагу крові.
Він десь поруч.
Знаю, він нас переслідує!
Діо точно знає, де ти знаходишся?
Ні. Він вкрав тіло мого діда - Джонатана.
Тому я відчуваю його.
Але тільки коли він близько.
Точне його місцезнаходження я не вкажу.
Як тоді, я знав, що він в Каїрі,
але де саме, не міг вказати.
Він теж відчуває, що ми з Джотаро поруч.
Але він нас не розрізняє.
Думаю, він ще не здогадався, що ми розділились.
Як дивно.
У фільмах машини так легко заводяться.
Затори на дорогах.
Ввечері завжди важко проїхати.
Не зупиняйся.
Але вперед не проїхати.
На тротуарі вдосталь місця. Давай.
Їхати на тротуар?
Але там сотні людей ідуть з роботи!
Мені байдуже. Поїхали.
Так, пане!
-Газуй. -Так, пане!
Завівся. Сідай, Польнарефф.
Чудово.
Що я заради вас роблю!
Ви мене помилуєте?
Не будете чіпати сенатора, правда?
Ні.
Зрозумів! Це мені сниться!
Я ж сенатор. Я не можу померти.
Це просто сон! Лише сон!
Ось вони. Наздожени їх.
Стенд зможе діяти лише поблизу.
Він наближається. Діо в тій машині!
Какьоїн!
Стенд Какьоїна.
Лови, Діо! Це смарагдові бризки!
Неможливо!
Відбив напад одним пальцем.
І при цьому не поворухнувся!
А як тобі таке?
Концентровані бризки теж відбив.
Прокляття!
Коли він задіяв Стенд?
Як я міг це пропустити?
Він занадто далеко.
Вийшов з зони, де його дістане Уорлд.
Що відбувається?
Навіщо мені відповідати на твоє питання?
Дивись на дорогу і кермуй.
Обережніше, Какьоїн! Ти близько підібрався.
Пробач, я не зміг...
Пам’ятаю, кілька місяців тому, він сказав:
«Тебе дійсно знудить від страху»?
Заспокойся, Какьоїн, тихіше.
Негідник! Ніколи! Я ніколи більше не програю!
Какьоїн, ти як?
Вдалось побачити Уорлда?
Так, я атакував його на відстані в 10 метрів.
Якби підібрався ближче, він би прикінчив мене.
У його Стенда така жахлива сила,
яку годі й уявити.
Таємниці його не знаю, але ось:
По-перше, його Стенд не може підібратись
так близько, як наші Стенди.
Він атакує зблизька, як Платінум,
в радіусі десяти метрів.
По-друге, він вдарив мене кулаком.
У нього немає зброї.
Треба підібратись до нього ближче, ніж на 10 метрів,
це буде наш шанс.
Треба розгадати його таємницю, але обережно.
З ним не можна діяти необдумано.
Що таке? Його машина зупинилась.
Обережно! Щось летить на нас!
Джостаре!
Що ти робиш, Какьоїн?!
Я сам розберусь.
Знаю, як відгадати таємницю його Стенда.
Мурахи по шкірі, коли думаю про Авдола та Іггі. Чому так?
Це перші мої друзі,
з якими ми мали спільні цілі.
Ми тут, щоб подолати Діо.
Покажи свій Стенд, Діо!