Вперед!
Давай ще швидше!
Отже, я мав рацію.
Сила та швидкість Уорлда
більша, ніж у тебе!
Досить забавок. Я задоволений.
Доб’ю тебе одним ударом!
Я пообіцяв ніколи не виявляти милосердя
до Джостарів. Вбиватиму вас одразу!
Сила Зе Уорлда відправить тебе у вічність!
Зе Уорлд, зупини час!
Зе Уорлд!
Атакуй нікчему!
СЕРІЯ 47. ЗЕ УОРЛД ТА ДІО. ЧАСТИНА ТРЕТЯ
Тут і зараз рід Джостарів обірветься навічно.
Багаторічне протистояння та боротьба
зараз припиняться!
Що...?
Як це?!
Він ворухнувся!
Це неможливо!
Він ворухнув пальцем!
Невже мені не здалось?
Невже вони однакові?
Стар Платінум схожий на мій Стенд.
Зе Уорлд та Стар Платінум мають однакові сили?
Джотаро, ти мене бачиш?
Чи ти випадково поворухнув пальцем?
Час збігає.
Ти зміг мене бачити?
Джотаро, питаю, чи ти міг мене бачити?!
Що бачити?
Не розумію, про що ти говориш, Діо.
Добре! Нехай буде по-твоєму!
Коли час завмирає, немає різниці чи ти мене бачиш!
Якщо можеш рухатись, як Уорлд,
то покажи мені!
Вперше я зупинив час півроку тому.
Щоб перевірити силу свого Стенда,
я наказав вистрілити в мене.
Я спробував спіймати кулю
і на секунду мені здалось, що час завмер.
Тоді все почалось.
Я подумав, що мені здалось.
Так відчуває себе боксер,
коли бачить удар супротивника.
Так відчуває себе жертва,
коли мить здається вічністю.
Але мій Стенд міг рухатись поміж картечі,
яка висіла у повітрі, коли час завмер...
і Зе Уорлд міг взяти картеч.
Мені не здалось!
Пане Діо,
згодом ви керуватимете часом!
Ви маєте повірити, що здатні
рухатись, коли все завмирає!
Це так само просто, як і дихати.
Легко, як зламати дерев’яний олівець двома руками.
Повірте, що це звичайне явище.
Головне - знати, що ви це вмієте.
Докладіть зусиль, щоб повністю позбавитись вагань!
Ви - правитель світу!
Контролювати час - ваш привілей!
Так ось, одного разу,
я відчув, як колеса часу та Зе Уорлд сплелись.
Як промінь сонця осяює хмари,
так мене осяяла відповідь. Я зрозумів.
Я, Діо, могутніший за усі живі істоти, сильніший за усіх володарів Стендів!
Заморожую на п’ять секунд.
І кожного дня цей час збільшується!
Джотаро!
Зараз перевірю, наскільки ти могутній!
Зе Уорлд, зупини час!
Ти причепив на мене магніт.
Повісив його мені на рукав, коли ми боролись.
Схожий на магніт з гаманця, або на магніт з записника.
Ти мене обдурив.
Дуже розумний фокус.
Проте...
твій фокус доводить,
що ти не можеш ворушитись, коли час завмирає.
Ти відстрочив свою смерть на декілька секунд!
Цього разу...
ти помреш, Джотаро!
Що?
Він... дійсно може рухатись!
Дуже коротко, але може!
Повісив магніт, щоб переконати мене,
що він не рухається! Таким чином він хотів мене заманити!
Повір, що це звичайне явище!
Невже один із Джостарів може вторгнутись на мою територію?!
Це обурливо!
Я зміг поворухнутись на секунду. На мить.
Проте...
це неймовірно.
Мені вистачило часу, щоб вдарити.
Ти, жінко!
Піднеси мені мою ногу.
Неси її сюди негайно!
Уяви, що ти стюардеса, яка розносить
вино та ікру у першому класі!
Але йому треба пробити голову,
щоб дійсно його поранити.
Бачу, ти вже відновився.
Діра, яку я в тобі зробив, вже затягнулась.
Ти слідкував за мною очима, коли час завмер.
Зміг побачити, як я рухаюсь, Джотаро?
За це подякуй йому.
Какьоїн дуже тобі допоміг.
Він зміг розгадати секрет Зе Уорлда.
Ти знав, що я зупиняю час.
І ти теж навчився це робити.
І ось у мене з’явилось питання...
як довго ти можеш ворушитись, коли час завмирає?
Дві секунди? Три?
Може, як я, ти маєш цілих п’ять?
Ти вдаєш, що не можеш рухатись довше?
То як?
Справи кепські.
Напевно, я можу протриматись довше,
але зараз мій максимум - одна секунда.
Ймовірно, ти можеш рухатись лише одну секунду.
Але, пропри все, тобі вдалось проникнути в мій світ.
Тільки дурень став би ризикувати і наближатись до тебе.
Так, я маю над тобою приголомшуючу перевагу.
Джотаро, я придумав, як тебе знищити,
незалежно від того, як довго ти пручатимешся.
Чогось ти зблід.
Ножі навіюють спогади?
Ти помреш більш болючою смертю,
ніж твій жалюгідний дід Джозеф.
Покидьок!
Як йому вдалось таке вигадати?
Так, це дуже погано.
Тобі не втекти!
Зе Уорлд!
П’ять секунд!
Коли час відновиться,
чи встигне Стар Платінум відбити всі ножі?
Чотири секунди!
Ти відчуваєш безпомічність,
коли бачиш наближення смерті!
Три секунди.
Ще дві секунди. Це твій максимум?
Ось доказ, що твої здібності занадто короткочасні.
Одна секунда.
Нуль.
Все скінчено.
І ще один про всяк випадок.
Якщо чесно,
я радий, що зміг тебе так легко перемогти, Джотаро.
Не думав, що ти проберешся у мій ідеальний світ.
Думаю, це можна порівняти з автомобілями.
Вони дуже корисні,
але не тоді, коли стоїш в заторі.
Володар часу - це я. І маю бути тільки я.
От лихо.
Багато ножів в мене полетіло.
Моя уніформа схожа на швейцарський сир.
Добре, що я підклав під одяг журнали.
Знав, що він щось у мене кине,
але така кількість мене здивувала.
Тепер треба прикинутись мертвим
і напасти, коли буде шанс.
Треба розкроїти його череп, вибити мізки,
інакше він не помре.
Думай, обережність не буде зайвою.
Джостарам завжди дивно щастило.
Може, він прикидається мертвим.
Треба переконатись, що життя його покинуло.
А ось цим...
я відрубаю йому голову!
Це твій останній подих...
Джотаро!
Помри, Діо!
Польнарефф!
Зе Уорлд, зупини час.
То це ти, Польнарефф?
Віднови час.
Як шкода, Польнарефф.
Ще б долю секунди,
трохи більше сили в ударі,
і ти б перетворив мої мізки на збовтану яєчню.
Покидьок! Це неможливо...
Мене неможливо вбити!
Спочатку покінчу з тобою,
а потім покладу кінець Джостаровій веселій подорожі.
Прокляття.
Він дійсно може вбити Польнареффа.
Я хотів вдавати мертвого,
а потім вдарити його по голові, але...
Врятувати Польнареффа досить легко.
Але він не підійде близько до Стар Платінума.
Все знову закінчиться поразкою.
Не можна показати йому, що я живий.
Поки я для нього мертвий,
я маю шанс підібратись ближче.
Як же все заплутано.
Я намагався рухатись, коли час завмер.
А тепер намагаюсь не поворухнутись.
Прощавай, Польнарефф!
Джотаро...
Він живий чи приходить до тями?
Стояти! Поліція!
Поворухнетесь і ми стрілятимемо!
Повільно підніміть руки.
О, як ви вчасно.
Хочу, щоб ти в декого вистрілив.
В того чоловіка, що лежить.
Стріляй в ногу, в живіт - все одно.
Давай. Поціль в нього.
Джотаро видав якийсь звук,
чи це мені здалось?
Який він хворий покидьок...
Але зараз він дивиться на мене, а не на Польнареффа.
Щось запідозрив.
Захоче переконатись, що я мертвий.
Далі ставатиме все гірше.
Він дихає?
Ні, я нічого не чую. Він не дихає.
А серцебиття?
Дідько, так боляче...
Якщо зараз відключусь, точно помру.
Можу померти, бо Стенд зупинив моє серце -
ось це справжня іронія.
Серце не б’ється. Він і справді помер.
Мені лише здалось, що він живий.
Але про всяк випадок відрубаю йому голову, для душевного спокою.
Ти ж не проти, Джотаро?
Та невже?!
Зупинити час!
Зе Уорлд!
Ти влаштував мені пекло.
Не дозволю тобі зупиняти час
і не дозволю піти з не розтрощеною головою, Діо.
Що таке?! Це неможливо!
Нарешті...
Нарешті мені вдалось пробити йому череп.
Але цей мерзенний Діо
більше ста років жив на дні моря.
Маю переконатись, що він сконав.
Поки ще рано святкувати.
Я тебе прикінчу.
Що? Але як? Ні! Мої ноги...
Я не можу рухати ногами.
Не можу встати!
Голова! Нестерпний біль! Здається, мене зараз знудить.
Як таке можливо? Мене, Діо, нудить?
Він пошкодив мені мозок! Не можу поворушити ногами!
Дідько! Треба забратися звідси...
Я облив тебе бензином, щоб легше знайти.
Не люблю добивати лежачих, проте...
проте мені плювати.
Через тебе мої друзі,
а також безневинні люди, померли.
Зе Уорлд!
Якщо зможу...
Якщо виберусь звідси...
То час почне новий відлік.
Він лежав на землі, прислуховувався до гуркоту машин.
Я не можу...
дозволити йому втекти.
Ще трішки доповзти!
Майже доповз.
Вибач, але це місце зайняте. Ти не втечеш.
Здавайся, Діо!
Зе Уорлд!
Попався, Джотаро!
Це шлях моєї втечі!
Я, Діо, обдурив тебе!
Хіба ця вулиця тобі не знайома?
Ця вулиця... неможливо...
Ти маєш рацію.
Це план моєї втечі - я вип’ю кров твого діда - Джозефа Джостара!
Діо, ти покидьок!
Джотаро...
Подорож була весела, чи не так?
Обожнюю кров Джостарів!
Для мене це найкраще!
Є одна проста відповідь.
Ти збираєшся...