Ahogy gondoltam.
Joseph vére működik.
Tökéletesen harmonizál a testemmel!
Minden eddiginél nagyobb erőre tettem szert!
Imád...
Ez a vér imád engem!
Bár ez a test 100 évvel ezelőtt még Jonathan Joestarhoz tartozott,
most már az ő unokájának, Joseph-nek a vére kering benne!
Aki pedig segített mindezt elérni, te magad vagy, Jotaro!
A Joestar-vérvonal végül nem bizonyult többnek
a végzetem felé vezető ösvény közepén bűzlő kutyaszarnál!
Végül ti, Joestarok,
puszta eszközök voltatok, melyeket én, a fantasztikus Dio kedvemre használok!
Tata...
Tata!
Bármi történjék is...
Bármi történjék is, bármit is tesz Dio a testemmel,
nem hagyhatod, hogy a düh átvegye feletted a hatalmat, Jotaro.
Többé ne foglalkozz velem!
Ennek meg kellett történnie.
Ez itt a nagyapám lelke?
Kakyoin megfejtette Dio Állójának titkát.
Én ezt továbbítottam neked.
Ha egyszerre harcoltunk volna Dióval,
azonnal végzett volna mindegyikünkkel.
Te egy kis ideig képes vagy a fagyott időben mozogni.
Két vagy három másodpercig.
Ezt az időt bölcsen használd ki!
Bármit is tesz Dio ezután, te ne veszítsd el a hidegvéredet!
Ha úgy támadsz rá, hogy közben elvakít a düh, hátrányos helyzetbe kerülsz.
Jotaro...
Egész jó kis út volt ez.
Sok minden történt.
Valóban...
mókás 50 nap volt ez.
Soha életemben nem éreztem ilyen jól magamat.
Képzelődtem?
Hé!
Hát te meg merre figyelsz, Jotaro?
Te mocsok!
Most már csak egy porhüvely!
Tata azt mondta, ne veszítsem el a hidegvéremet,
de az egyszerűen lehetetlen!
Ezek után képtelen vagyok higgadt maradni!
Ez a végső kör!
A Világ!
Nesze!
48. RÉSZ: AZ ÚT VÉGE, BÚCSÚ A BARÁTOKTÓL
A Világ! Fagyjon meg az idő!
Ez az!
Egy másodperc! Két másodperc!
Három másodperc! Négy...
Öt másodperc!
Hat másodperc!
Hét másodperc!
Még mindig van bennem erő!
Most már ennél is tovább bírom!
De te, Jotaro...
Te most már képtelen vagy mozogni.
Nyilván azt tervezted,
majd két másodperccel a vége előtt mozogsz, azonban hatalmasat tévedtél!
Ez aztán a csodálatos érzés!
Olyan jól érzem magamat, hogy mindjárt dalra fakadok!
Nyolc másodperc!
Idestova 100 éve annak, hogy halhatatlanságra tettem szert,
azonban soha életemben nem éreztem még olyan jól magamat, mint most!
Tényleg a Joestar-vérre volt szükségem!
Tisztára, mint aki belőtte magát!
Te megmondtad, tata.
Tényleg bajba sodort, hogy nem tudtam higgadt maradni.
De tudod, mit? Ennek még nincs vége!
Ennél is jobban kitombolom magamat!
Kilenc másodperc!
Kilenc másodperce áll az idő!
Azonban úgy tűnik, hogy egyelőre a kilenc másodperc nálam a maximum.
Mocsok!
Szabadjára engedem az Állóerőmet!
Jotaro! Korábban olyasmit említettél, hogy képtelen vagy higgadt maradni!
Azt hitted, ér valamit a dühöngésed?
Soha!
És máris következik a végső támadásom!
Most fagyasztom meg utoljára az időt!
Abban a kilenc másodpercben, amíg szabadon mozoghatok az időben,
végzek veled!
A Világ!
Egy másodperc.
Két másodperc.
Három másodperc.
Miközben megfagyott az idő, valamilyen oknál fogva
Diónak nyoma veszett.
Négy másodperc.
Jotarónak azonban nem volt ideje gondolkodni.
Nem számít, Dio miben mesterkedik,
a fagyott időben Jotaro csupán két másodpercig mozoghatott.
Ezért bármi történjék is, az egyetlen, amit abban a két másodpercben tehet,
az az, hogy előhívja Platinacsillagot!
Öt másodperc.
Az egyetlen dolog, amiben biztos vagyok, Dio,
az az, hogy amint meglátom a képedet, elszabadul bennem a pokol!
Hat másodperc.
Mutasd, mid van, Dio!
Hét másodperc.
Lehengerellek!
Már késő! Többé nincs menekvés!
Nesze!
Nyolc másodperc!
Kilapítalak!
Kilenc másodperc.
Megcsináltam.
Vége van.
Platinacsillag végre-valahára alulmaradt A Világgal szemben!
Halhatatlanság, legyőzhetetlenség!
Állóerő!
Íme annak ékes bizonyítéka, hogy senki és semmi nem múlhat felül engem, Diót!
Szánalomra méltó emberi lények! Mind felett én uralkodom.
Hajtson hát fejet a világ a hatalmam és a nagyságom előtt!
Tíz másodperc!
Az időmegfagyasztó erőm ezennel elérte a tíz másodpercet!
És most...
Megvizsgálom Jotaro élettelen testét, aztán magamhoz veszem a vérét.
Már ha maradt egyáltalán kiszívható vére!
Mi ez?
A testem valamiért lelassult.
Nem... Nem lassulhatok le!
Nem tudok mozogni! Lehetetlen!
Teljesen megfagyott a testem!
Dio!
Tizenegy másodperc telt el.
Úgy látom, neked ez a maximumod.
Mi van?
A kilenc másodperces határnál megfagyasztottam az időt.
Így sikerült megúsznom.
Hagyjál már lógva!
Most pedig...
arra használom az utolsó másodpercemet, hogy legyőzzelek téged!
Jotaro!
A VILÁG DIO
Nem lehet! Megfagyasztottad az időt?
Pont akkor csináltad, amikor elértem a kilenc másodperces határt.
Milyen érzés, Dio?
Valaki a hátad mögé sétál, miközben egy ujjadat sem tudod megmozdítani...
Ha le kellene írnom, azt mondanám, olyan,
mintha víz alatt kéne visszatartanod a levegődet,
és abban a pillanatban, amikor végre a felszínre érsz, hogy levegőt vegyél,
valaki hátulról hirtelen megragad és visszaránt a mélységbe.
Mit gondolsz?
De nem mondom, hogy a legkisebb mértékig is sajnállak.
Az idő ezennel újraindul.
Szemernyi együttérzés sincs a lelkemben.
Tőlem ne számíts ilyesmire!
De ha most úgy végeznék veled, hogy halálra verlek,
életem végéig rossz ízt hagyna a számban.
Hány másodpercbe telik begyógyítani a lábadat?
Háromba? Vagy négybe?
Amint meggyógyulsz,
rád szabadítom Platinacsillagot.
Állj készen!
Ha cowboy lennék egy westernfilmben, azt mondanám:
"Rajta! Lássuk, kié a leggyorsabb fegyver a nyugaton!"
Hogy merészelsz...
gúnyolódni rajtam?
Csakhogy, Jotaro...
hiába jutottál idáig,
te tényleg csak ember vagy!
Ugyanúgy gondolkodsz, mint mindenki, akinek véges idő áll rendelkezésére!
Hogy életed végéig rossz ízt hagyna a szádban?
Hogy megbánás nélkül akarod élni az életedet?
Az ilyen gondolkodás annyit ér, mint a fürdőszobában maradt patkányszar,
és csak a halálodhoz vezet majd!
Én viszont nem így gondolkodom.
Az én fejemben csupán egyetlen, végtelenül egyszerű gondolat van.
Egyetlenegy!
"Győzni és uralkodni!" Ez minden.
Ez már önmagában elegendő!
Az ok és a kivitelezés meg...
nem számít!
Nesze! Vakítson meg a vérem!
Én győzök! Véged!
Mi a...
Mi van?
Lehetetlen! Én vagyok Dio!
Én vagyok Dio!
Amint felkel a Nap, elporladsz.
A végén csupán egyetlen oka volt annak, miért veszítettél, Dio.
Egyetlen egyszerű oka.
Csupán annyi, hogy felbosszantottál.
DIO... A VILÁG MEGSEMMISÍTŐ VERESÉGET SZENVEDETT. MEGHALT
Itt a Speedwagon Alapítvány második autója.
Jelenleg észak felé tartunk az Al-Nil gyorsforgalmin.
Sikerült helyreállítanunk Dio testét.
Ismétlem, helyreállítottuk Dio testét.
Amíg nincs kitéve napfénynek, Dio teste még él.
Óvatosan!
Legyenek rendkívül óvatosak!
Vettem.
Noriaki Kakyoin meghalt.
Helikopterrel szállítjuk a testét.
Jean-Pierre Polnareff eszméletlen.
Őt az egyes kocsiban kezelik.
Vettem.
Kérdés az egységnek.
Miért szállítják Dio és Joseph Joestar hulláját
ugyanabban a kocsiban?
Azért, mert ennek még nincs vége.
- Dio elvett tőlem valami. - Mi?
Most pedig szépen visszavesszük tőle.
Hát te meg miről beszélsz?
Lehetséges egyik hullából a másikba vért átömleszteni, ugye?
Lehetetlen! Azt javasolod, hogy ömlesszük át Dio vérét
Joestar úr élettelen testébe?
Megpróbálod feléleszteni Joestar urat?
Dio csak pár perce szívta ki a vérét.
Dio felsőteste felrobbant, de visszahoztuk, amit tudtunk.
Még van rá időnk.
Ez a válasz... Hall engem? Vége.
Vettem...
Lehetetlen! Hiszen nincs pulzusa!
A szíve megállt, ami azt jelenti,
hogy képtelenség vért pumpálni a testébe!
Lehetetlen?
Az egész utunk lehetetlennél lehetetlenebb helyzetekkel volt tele.
Elégszer hallottam már, hogy "képtelenség" és "lehetetlen".
Semmit sem jelentenek.
Szívverésre van szüksége, igaz?
Még szerencse!
Diónak köszönhetően
van némi tapasztalatom a szívek megállítását és újraindítását illetően.
Van pulzusa!
Verni kezdett a szíve!
Gyorsan! Ki kell vonnunk a vért Dio testéből, hogy átömlesszük!
Még az is lehet, hogy sikerül!
Nézze!
A kiszáradt teste máris kezdi visszanyerni a színét!
A bőre elkezdett kinyúlni!
Agyhullámok! Agyhullámokat érzékelek!
Alig hiszem el! Szabályos a szívverése!
A szemei! Kinyitotta a szemeit!
Megcsináltuk! Visszahoztuk!
Tata?
Bolond vagy, Jotaro!
Basszus! Csak nem...
Neked köszönhetően újjáéledtem!
Átkozott!
Várj, Jotaro! Poén volt! Csak poénkodtam!
Vicc volt! Csak vicc volt!
Bocsánat! Csak szórakoztam kicsit.
Tényleg én vagyok az!
Joseph Joestar. 1920. szeptember 27-én születtem.
A feleségem neve Suzi Q! Szenvedélyem a képregénygyűjtés!
Melyik színésznő játszik az 1981-es Tarzan, a majomemberben?
Bo Derek.
Ki énekelte "Eat It" címmel a "Beat It" paródiáját?
"Weird Al" Yankovic.
Hagyjál lógva... Tényleg te vagy az.
Csak egy hozzád hasonló bolond tudja ezeket.
Itt a kettes kocsi! Csoda történt!
Joestar úr felébredt!
Joestar úr újjáéledt!
Hurrá! Vége!
Most már tényleg visszaszereztük, amit elvettél tőlünk...
Dio.
Ennek itt a vége.
Dio túlontúl sok embernek tartozik.
Túl sokan voltak az elmúlt 100 évben...
akik feladtak érte valamit.
A nagy részük sosem tér majd vissza.
Igen, tényleg túl sokat vett el. Értékes dolgokat...
Amit elvesztettünk, olyan mérhetetlen, mint maga a Föld.
De azok miatt, akiket elvesztettünk,
miattuk vagyunk most életben.
Kakyoin.
Iggy.
Avdol.
Vége van.
Tényleg visszamész Franciaországba, Polnareff?
Hiszen nincsenek rokonaid.
Miért nem jössz velem vissza New Yorkba?
Joestar úr, bár nincs családom, Franciaország a szülőhazám.
Szép emlékek fűznek hozzá.
Bárhová is vigyen a sors, vissza kell térnem.
De hívjon fel, ha szüksége van rám!
Bármerre is legyen, én odarepülök!
Hiányozni fogsz.
Sok mindenen átmentünk...
de azért jó móka volt!
A társaság miatt volt ilyen jó móka!
Igen.
Egy csapat vagyunk. És mindig is az leszünk.
A 92-es számú párizsi járatra
megkezdődött a beszállás.
Kérjük, fáradjanak a 18-as kapuhoz!
Még találkozunk, te vén lókötő!
Élj örökké!
És te is, makacs kis unokája! El ne felejts engem!
Még találkozunk!
Még ha a hátad közepére sem kívánsz, te seggfej!
Akkor sem tudnálak elfelejteni, ha el akarnálak.
Vigyázz magadra!
Viszlát, barátaim!
- Igen... - Viszlát!
Holly...
Hát te meg miért ülsz fel ilyen hirtelen?
Valamiért egyszerre sokkal jobban érzem magamat.
És mintha éreztem volna valamit.
- Mi? - Mindketten hazajönnek, mama!
Holly!
Papa és Jotaro!
Hazajönnek!