Як я і думав...
кров Джозефа підходить.
Вона ідеально поєднується з цим тілом.
Вона набагато поживніша за іншу кров.
Як приємно...
Як же мені добре!
Сто років тому це тіло належало Джонатану Джостару.
А тепер я зміг поласувати
кров’ю його онука - Джозефа!
І саме ти так доречно привів мене на це місце, Джотаро.
Сім’я Джостарів завжди мені муляла очі,
наче купка лайна, яку залишив брудний пес.
Але я зрозумів,
що Джостарам судилось прислужувати мені.
Діду...
Дідусь?
Від цієї миті...
неважливо, що Діо робитиме з моїм тілом.
Але ти не втрачай контроль. Не виходь із себе, Джотаро.
За мене не переживай.
Так мало статись.
Невже це душа мого дідуся?
Какьоїн розгадав тайну Стенда Діо.
А я розповів усе тобі.
Якби ми боролись з Діо втрьох одночасно,
ніхто з нас не вижив би.
Ти навчився рухатись, коли зупиняється час.
Тепер маєш дві-три секунди.
Розпорядись часом мудро.
Щоб не робив Діо, не втрачай голови.
Якщо будеш гніватись, то можеш помилитись.
Джотаро...
Яка чудова була подорож.
Хлопчику мій, оце пригода.
Неймовірні 50 днів.
Ми добре розважились, правда?
Мені ніколи не було так добре.
Це мені здалось?
Агов!
На що витріщився, Джотаро?
Ти проклятий покидьок.
Я його осушив!
Діду, ти радив зберігати спокій.
Але він перейшов межу.
Ніхто б не зміг залишитись байдужим після такої картини!
Це останній раунд!
Зе Уорлд!
В атаку!
СЕРІЯ 48. ЗАКІНЧЕННЯ ПОДОРОЖІ
Зе Уорлд, зупини час!
Так!
Одна секунда! Дві секунди.
Три секунди! Чотири...
П’ять секунд!
Шість секунд.
Сім секунд!
Я відчуваю нову силу!
Досі тримаю час!
Але ти, Джотаро...
більше не можеш рухатись.
Витратив усі сили
на перші дві секунди?
Ти прорахувався.
Я відчуваю таку бадьорість!
Навіть співати хочеться!
Вісім секунд!
Я сто років був безсмертним,
але так добре мені ніколи не було!
Кров Джостарів струмить у моїх венах!
Це найвища насолода яка тільки може бути!
Діду, здається, ти мав рацію.
Міг гнів загнав мене у пастку.
Але, це ще не все.
Він ще не відчув усієї сили мого гніву!
Дев’ять секунд!
Я зупинив час на дев’ять секунд!
Можливо, це мій ліміт.
Ти покидьок!
Покажу всю силу свого Стенда!
Джотаро, ти базікав про те, який ти розлючений.
Це все, на що ти здатен?
Починаємо!
І, без зволікань, фінальний удар!
Це наш з тобою останній танець!
Я знову зупиню час на дев’ять секунд
і тоді ти помреш!
Зе Уорлд!
Одна секунда.
Дві секунди.
Три секунди.
Джотаро не розумів, чому Діо
кудись дівся, зупинивши час.
Чотири секунди.
Джотаро припинив роздуми.
Незважаючи на плани Діо,
незважаючи на його атаки,
Джотаро мав лише дві секунди, щоб відбитись.
Дві секунди, щоб Стар Платінум добив Діо
раз і назавжди!
П’ять секунд.
Я знаю лише те, що коли я побачу його мерзенне обличчя,
я буду бити з усіх сил!
Шість секунд.
Давай, Діо!
Сім секунд.
На тебе їде каток!
Занадто пізно! Вже не втекти!
Атака!
Сильніше!
Вісім секунд!
Я знищу тебе!
Дев’ять секунд!
В мене вийшло.
Усе скінчилось.
Зе Уорлд переміг Стар Платінум!
Я безсмертний і тепер я вічний!
Сила Стенда!
Я Діо і немає нікого сильнішого за мене!
Жалюгідні люди! Я буду вічно правити вами!
Вклоніться моїй мудрості і силі!
Десять секунд!
Тепер я можу зупиняти час на десять секунд!
Отже...
треба оглянути тіло Джотаро і випити його кров.
Якщо в тілі кров залишилась!
Що таке?
Мої рухи сповільнюються.
Ні... я не можу завмерти.
Я не можу поворухнутись. Ні!
Моє тіло повністю завмерло!
Діо!
Пройшло вже 11 секунд!
Напевне, це твій ліміт.
Що?
Я зупинив час на дев’яти секундах.
І вибрався з-під катка.
Так, казна-що.
А тепер...
я тебе прикінчу менше, ніж за секунду!
Джотаро!
ЗЕ УОРЛД ТА ДІО
Це неможливо! Ти зупинив час?
Дочекався, коли спливуть мої дев’ять секунд.
Як відчуття, Діо?
За спиною твій головний ворог, а ти безпорадний.
Це як пірнути на глибину.
Кисень закінчується, пливеш наверх...
І ось, нарешті, поверхня...
Ти хочеш вдихнути свіже повітря,
але щось чіпляє тебе за ногу і тягне на дно.
Знайомі відчуття?
Але мені тебе зовсім не шкода.
Час знову відновив хід.
Але співчуття від мене не дочекаєшся.
Мені не шкода твого мерзенного тіла.
Вбивати, коли противник у безпорадному стані,
не шляхетно, визнаю це.
Довго рани будуть заживати?
Три секунди? Може, чотири?
Коли ноги заживуть,
Стар Платінум розіб’є тобі голову.
Давай!
На Дикому Заході герої сказали б:
«Нічия! Тепер ти маєш один удар».
Як ти насмілився
висміювати мене?
Проте, Джотаро...
вже одинадцята година,
і ти ведеш себе, як звичайна людина.
Говориш як смертний, що може втратити життя.
Значить, це для тебе не шляхетно?
Боїшся, що будеш шкодувати?
Жалюгідні мотиви.
Наче мишаче лайно.
Ти сам принизиш свою нікчемну гордість!
А я думаю про інше.
В мене на думці лише одна проста мета.
Тільки одна!
Я хочу правити! І нічого більше.
Ось моє самовираження!
А як я цього доб’юсь...
це неважливо!
Подобається кров в очах?!
Я переміг! Помри!
Як...
Що?
Це неможливо! Я Діо!
Я Діо!
Зійде сонце і ти перетворишся на попіл.
Ти допустив одну помилку, Діо.
Всього одну помилку.
Ти розізлив мене.
ДІО ТА ЗЕ УОРЛД: ВБИТІ, ЗНИЩЕНІ
Викликає Фонд, машина друга.
Їдемо на Північ по вулиці Ал-Ніл.
Ми забрали тіло Діо.
Повторюю. Тіло Діо у нас.
Клітини живі.
Треба сонячне світло.
Будьте обережні!
Не забувайте про захист.
Зрозуміло.
Норіакі Какьоїн помер.
Його тіло везуть на гелікоптері.
Польнарефф непритомний.
Його везуть у першій машині.
Зрозуміло.
Друга машина, є питання.
Чому ви везете залишки Діо
та Джозефа у одній машині?
Тому що це не кінець.
-Діо в нас дещо забрав. -Як?
І це треба повернути.
Боюсь, я вас не розумію.
Ви можете перелити кров із тіла в тіло?
Ви хочете перелити кров Діо
у труп містера Джостара?
Сподіваєтесь оживити Джостара?
Діо випив його кров пару хвилин тому.
Одної половини тіла немає, але візьмемо те, що є.
Думаю, в нас вийде.
Ви все почули? Прийом.
Прийом...
Неможливо! У нього немає пульсу!
Серце зупинилось.
Кров не перелити, якщо серце не працює.
Це неможливо?
В цій подорожі все було неможливо.
Мені набридло чути «неможливо» і «марно».
Вони нічого не значать.
Вам потрібно, щоб серце билось?
То вам пощастило.
Дякувати Діо,
я вже мав шанс зупинити і запустити серце.
Чую пульс.
Його серце б’ється!
Викачаємо кров із трупа Діо
і переллємо її!
Може це й спрацює!
Дивіться!
Шкіра набуває кольору!
Його тіло стає м’якшим!
Мозкова діяльність відновилась!
Неймовірно! Життєві показники чудові!
Він відкриває очі!
В нас вийшло! Він ожив!
Діду?
Ти дурень, Джотаро!
Та невже ти...?!
Ти особисто оживив свого ворога!
Покидьок!
Стій, Джотаро! Я пожартував! Це просто жарт!
Такий собі прикол!
Пробач, вирішив тебе розіграти.
Клянусь, це я!
Джозеф Джостар, народився 27-го вересня, 1920-го.
Дружина Сьюзі Кью, я колекціоную комікси.
Хто грав головну жіночу роль у фільмі «Тарзан», 1981-го?
Бо Дерек.
Хто переспівав пісню «Біт Іт» словами «Іт іт»?
«Дивний» Ел Янкович.
Боже мій, невже це ти?
Тільки ти знаєш такі дурниці.
Говорить друга машина, це неймовірно!
Містер Джостар ожив!
Містер Джостар знову з нами!
Це диво! Прийом.
Ми забрали те, що нам належить,
Діо.
Все скінчилось.
Діо дещо забрав у всіх нас.
За останні сто років,
він відбирав усе, що хотів.
Занадто багато втрат.
Так. І є те, що нам ніколи не повернути.
Загинули наші дорогі друзі - це непоправно.
Але, завдяки їхнім подвигам,
ми стоїмо тут сьогодні.
Какьоїн.
Іггі.
Авдол.
Все скінчилось.
Польнарефф, ти повертаєшся до Франції?
Але твоєї родини там немає.
Може, поживеш за нами у Нью-Йорку?
Містере Джостаре, родини немає, але Франція - це мій дім.
Там усі мої спогади.
Я маю повернутись саме туди.
Дзвоніть, якщо буду потрібний.
Я обов’язково вас знайду.
Ми будемо сумувати.
Так, було непросто, але я
чудово провів час.
Дякую вам, друзі.
Так.
Ми - команда і завжди нею будемо.
Пасажирів Французьких авіаліній
запрошуємо на рейс 92.
Пройдіть до 18-го виходу.
Побачимось, старий негіднику!
Живи ще довго!
І ти, бадьорий онук, не забувай про мене!
Ще зустрінемось!
Якщо ти мене до того часу не зненавидиш!
Ми ніколи не забудемо твою допомогу.
Бережи себе.
Бувайте, друзі.
-Так. -Бувай.
Холлі?
Чому ти раптом прокинулась?
Мені стало набагато краще!
Я наче його думки прочитала.
-Що? -Вони вдвох повертаються додому!
Холлі!
Тато і Джотаро!
Вони вертаються додому!