Freud sa: "Kjærlighet og arbeid, det er alt som fins."
Jeg er pensjonist, og konen min er død.
Det har gitt meg mye tid å fylle.
Konen min har vært død i tre og et halvt år.
Og pensjonisttilværelsen er et kontinuerlig kreativt slit.
I begynnelsen likte jeg det. Det var som å skulke.
Jeg brukte poengene mine og reiste jorden rundt.
Men da jeg kom hjem, kom sjokket over å ikke ha noe sted å gå til.
Jeg innså at nøkkelen var å være i bevegelse.
Stå opp, gå ut og dra et sted. Hvor som helst.
Uansett vær er jeg på Starbucks kl. 07.15.
-Unnskyld, kan vi sitte her? -Hei. Står til?
Det får meg til å føle meg som en del av noe.
Unge folk bryr seg ikke om tall.
Hvordan får jeg tiden til å gå? Med golf, bøker, filmer, kortspill...
Jeg prøvde yoga, lærte å lage mat, kjøpte planter, studerte mandarin...
Det betyr: "Jeg har prøvd alt."
Og så har vi begravelsene.
Mange flere enn jeg hadde sett for meg.
Nå for tiden reiser jeg bare til San Diego-
-til min sønn og familien hans. Jeg er veldig glad i dem,-
-men jeg var nok altfor avhengig av dem.
Ikke misforstå, jeg er ikke ulykkelig. Heller motsatt.
Men det fins et hull i livet mitt som jeg må fylle.
Snart.
Hvilket bringer meg til i dag da jeg forlot markedet og så flyvebladet.
-"Praksisplass for eldre." -Ben! Jeg trodde at det var deg.
-Hei. -Hva har du funnet?
Et firma på Internett ser etter eldre praktikanter. Stemmer det?
"Søkere må være over 65 år gamle,"-
-"ha gode organisasjonsevner, være interessert i e-handel"-
-"og ha en 'stå på'-innstilling."
AboutTheFit.com. Er ikke det de som...?
Jo. De kjøpte en gammel fabrikk i Red Hook.
Datteren min sier at de selger klær på Internett. Jeg aner ikke hvordan.
Man må laste opp søknaden. Det kan bli en utfordring. Hør på dette:
"Søknader på brev er gammeldags. Vis oss hvem du er med en film."
"Last opp filmen på YouTube eller Vimeo ved bruk av..."
"....mov, .avi eller .mpg. Vi ser fram til å møte deg."
Vel, det er vel å møte meg.
Jeg aner ikke hvilket språk det var.
Hva skal du gjøre i kveld, Ben? En dypfryst lasagne?
Jeg kan lage salat og middag for to-
-slik vi gjorde den gangen, men aldri mer.
For fem måneder siden.
Ja, vi må gjøre det igjen, men kanskje en annen gang?
-Du er veldig søt, vet du det? -Nei.
Det er du. Vi ses.
Ikke vent for lenge, kjekken. Du blir ikke yngre, vet du.
Jeg vet det.
Så her sitter jeg og søker om å få bli praktikant.
Ideen virker bare mer og mer fabelaktig.
Jeg liker å ha et sted å gå til, og kontakten og spenningen.
Jeg vil bli utfordret og kanskje også føle meg ønsket.
Tekniske ting kan ta tid. Jeg måtte spørre barnebarnet mitt hva USB var.
Men jeg vil gjerne lære. Jeg er trofast mot firmaet mitt.
Jeg er lojal, pålitelig og god å ha i en krise.
Jeg liker at dere holder til i Brooklyn.
Jeg føler at jeg ikke er kul nok til å bo her lenger, så dette kan hjelpe.
Jeg har lest at musikere bare slutter når det ikke fins mer musikk i dem.
Jeg har fortsatt musikk i meg. Det er jeg helt sikker på.
Jeg fant størrelse 38 i marineblått.
Pakken burde ha kommet. La meg spore den.
Ja, buksene er fantastiske hvis du har store hofter.
Ok, la oss gå gjennom dette:
Du har seks brudepiker og bestilte seks rosa Antoinette-kjoler.
Bryllupet er om tre dager. Kjolene kom, men alle var grå.
Vi selger ikke slike engang, så det er et mysterium.
Ok, jeg skal ringe leverandøren og ordne dette i dag.
Jeg skal se på kjolene før de sendes. Du får dem på døren kl. 09 på fredag.
Jeg gir deg mobilnummeret mitt i tilfelle. 718-555-0199.
Takk for tålmodigheten. Du skal få alle pengene tilbake.
Ja. Nei...
Kryss av på listen din for dette. Det er tatt hånd om.
Og, Rachel, ha et flott bryllup.
Herregud, hvordan skjedde det?
-Jules? -Ja da, jeg er sent ute til noe.
Du skjønner hvorfor jeg tar kundeservicetelefoner, hva?
-Ok, hva skal jeg gjøre? -Cameron hadde møte. Tilbake kl. 14.
Du må godkjenne hjemmesiden.
Og du har to møter i konferanserommet.
Økonomiavdelingen trenger deg, og du sendte e-post kl. 04?
Bra. Jeg glemte det.
Jeg vil finne en måte hvor venner kan handle sammen på nettet.
-Send ideen til meg på e-post. -Ok. Burde du ringe moren din nå?
Jeg sykler jo!
Å, for noe rot. Midt i kontoret! Ikke legg den...
-Hallo. -Hei. Jeg er Ben Whittaker.
Jeg skal på intervju angående praksisplassen for eldre.
-Hei, Ben, hvordan går det? -Bare bra, takk.
Flott! Sett deg ned rundt hjørnet. Noen fra talentavdelingen henter deg.
Talentavdelingen...
Hjemmesiden må kunne leses på et øyeblikk.
Og man må stå lenger bak for å se den hvis man er over 35 år.
Jeg klarer ikke å lese noe, men hva vil du at jeg skal se?
"Fem jenter, én bluse" eller "Sjekk passformen"?
Begge, men helst blusen på fem ulike kroppstyper.
Ok, da må jeg se det. Forstørr bildene litt.
Jeg liker femtallet. Kan du gjøre det mer framtredende?
Kan du framheve jenten i rødt? Det er en flott rødfarge.
Du skulle godkjent det for to timer siden.
-Jeg vet det, men kan du prøve? -Ja.
Mia? Si det du sa igjen.
40 prosent av de besøkende går ikke lenger enn hjemmesiden.
-Det er ikke så ille. -Nei, men vi må fikse det.
-Jeg elsker det. -Flott. Den er oppe.
-Takk, alle sammen. -Takk.
Ok. Så... Antoinette-kjolen? Leverandøren har rotet.
Det blir et par intervjuer. Vi må begge finne hva som passer.
Det er ikke kun "forretninger som vanlig" hos oss.
Vi har aldri ansatt eldre praktikanter før.
Noen av spørsmålene passer kanskje ikke, men vi prøver.
Fyr løs.
-Ok. Hvor studerte du? -På Northwestern.
-Broren min gikk der. -Sikkert ikke på samme tid.
Sikkert ikke. Han gikk ut i 2009.
1965 her.
Jøss! Hva var fordypningsfaget ditt? Husker du det?
-Og etter Northwestern så...? -Jeg begynte hos Dex One.
Og de laget...?
Telefonbøker. Jeg hadde oppsyn med trykkingen.
I over 20 år. Før det var jeg salgs- og reklamesjef.
Lager de fortsatt telefonbøker? Søker ikke folk bare på Google nå?
-Jo, men før Google var det slik... -Ja, jeg skjønner.
40 år i telefonbokselskapet? Det er utrolig.
Ok, Benjamin. Nå skal jeg stille deg et avslørende spørsmål.
Dette må du virkelig tenke på. Ta den tiden du trenger.
Hvor er du om ti år?
Når jeg er 80 år?
Ja. Ja visst. Samme det.
Vent. Jeg visste ikke at du var 70 år.
-Skal vi bare droppe det spørsmålet? -Det bestemmer du, Justin.
Du ser flott ut, og du er tydeligvis mer enn kvalifisert for jobben.
Gode intervjuer, god film. Du klarte det, Ben.
Gratulerer, du er praktikant.
Hei. Jeg trenger deg i to minutter.
Husker du at vi snakket om praksisplassene?
-Nei. -Å? Vi hadde en lang samtale om det.
Å ja? Folk fra high school eller college?
Nei. Folk som har levd en stund. Eldre folk.
Jeg sa jo at vi måtte gjøre noe i samfunnet.
Du likte ideen, så jeg satte i gang.
Vent litt. Ansetter du eldre som praktikanter?
Mye forskning har blitt gjort, og resultatene er utrolige.
Tenk å ha en praktikant med mye erfaring-
-i stedet for en som har lekt drikkeleker i fire år.
-Vil de ha jobb her etterpå? -Nei, de er pensjonert.
Jeg vil at en jobber med deg.
Vent, Cameron. Nei. Jeg går ikke godt sammen med eldre folk.
Du vet hvordan jeg er med foreldrene mine.
-Hvorfor må jeg ha en? -Du må slå an tonen.
Vil du ha en mann eller en kvinne? Vi har en søt kvinne på 72 år.
-Nei, det er samme alder som min mor. -Ok. Vi har en mann som er utrolig.
Jeg så på filmen hans med hele gruppen. Folk gråt.
Dette vil ikke funke, men hvor lenge må jeg gjøre det? Minimum?
I seks uker, ellers blir vi saksøkt.
-Vi snakket aldri om dette. -Jo da.
Han begynner i morgen.
Jeg er tilbake. Takk og pris.
Velkommen til ATF, nye praktikanter.
Alle jobber i én etasje. Alt handler om kommunikasjon og lagarbeid.
Ingen har privat kontor, ikke engang grunnleggeren Jules Ostin.
Hun er faktisk der borte.
Hun elsker å sykle på kontoret.
Hun liker ikke å sløse bort tiden. Hun ser på det som trening.
-Så søtt! -Ja visst.
-Hei. Jeg heter Davis. -Hei, Davis. Ben Whittaker.
Spennende sted, hva?
De hadde én plass til en vanlig praktikant. Jeg fikk den!
-Jeg er så dritspent! -Jeg også.
Litt om Jules: Hun startet About The Fit for 18 md. siden.
Ideen ble klekket ut i Jules' hjem i Brooklyn.
Jules prøvde alle klærne og beskrev passformen,-
-og det funket tydeligvis. Hun var på nettet innen 4 md.
Hun begynte med 25 ansatte, men har nå 216.
-Med dere fire blir det 220. -Jøss!
-Skal du ha på dress hver dag? -Ja visst.
Du har selvtillit. Jeg liker det. Jeg liker det veldig godt.
Vi fikk nettopp rekordhøye 2500 likes på Instagram.
Og det gjør vi når noe bra skjer.
Sett dere ved et av praktikantbordene der borte.
Sjekk e-posten. Dere skal kanskje jobbe med en person eller et lag.
Eller så skal dere jobbe litt her og der. Alt er bra.
La meg ta et bilde til Instagram. Et tidsøyeblikk.
Grått er det nye grønne. Sett dere.
Takk.
Jeg har en.
Velkommen, Ben. Du skal jobbe direkte med grunnleggeren, Jules Ostin.
Jeg skal være i fotostudioet!
Her og der. Topp!
-Hva fikk du, Ben? -Jeg skal jobbe med en person.
-Flott. Med hvem da? -Jules Ostin.
-Stakkars. -Hold ut.
Hei, Ben. Du skal i møte med Jules Ostin i dag kl. 15.55.
Kom i tide, for Jules har et annet møte kl. 16.00.
-Ok. Jeg skal til salgsavdelingen. -Flotte greier.
Perfekt. Jeg skal prøve å få henne dit kl. 17.00.
Nei, vent. Hun har møte med en leverandør kl. 17.15. Beklager.
Jeg ringer tilbake. Ja. Hallo?
Hei. Jeg har et møte med miss Ostin kl. 15.55.
Kl. 15.55?
-Hun skulle jo treffe praktikanten? -Det er meg. Hvordan går det?
Unnskyld. Hvordan kan du være praktikant?
Det er praksisplassene for eldre. Det begynte i dag.
Herregud...
-Hvor gammel er du? -70 år. Og du?
Jeg er 24 år. Jeg ser eldre ut grunnet jobben.
Det er ikke så bra i ditt tilfelle. Unnskyld.
-Jeg syntes at du så yngre ut. -Ja, liksom.
Noen tips før jeg går inn?
Snakk fort. Hun hater folk som snakker sakte.
Ingen somling. Hold samtalen i gang. Og husk å blunke.
-Blunke? -Hun hater at folk ikke blunker.
Men nå er klokken 15.57... Møtet tok... De er ute. Gå!
-Gå! -Ok. Takk.
Hva? Jeg er her!
Hei. Jules? Jeg er Ben, din nye praktikant.
-Fint at du også ser humoren i det. -Vanskelig å la være.
Ben... Jeg hadde tenkt å spørre om hva en snill fyr som deg gjør her,-
-men Cameron har fortalt alt. Kan jeg være ærlig?
-Ja da. -Jeg har ikke så mye for deg å gjøre.
Du jobber for meg for at jeg skal gå foran med et godt eksempel.
Du hadde nok likt deg bedre i design- eller markedsføringsavdelingen.
Tempoet er litt saktere der.
-Bare be om å bli overført. -Hvis det er det du vil.
Du blir lykkeligere der. Jeg er ikke moro å jobbe for.
Jeg har skjønt det, men jeg kommer overens med alle.
-Jeg er her for å lære og hjelpe til. -Så du vil ikke bli overført?
Helst ikke, sir. Beklager så mye.
-Unnskyld meg. -Ok.
-Da må du visst holde ut med meg. -Flott. Jeg er opprømt.
Jeg sender e-post når du trengs.
-Eller jeg kan komme innom...? -Jeg sender e-post.
Du trenger ikke å kle deg pent. Vi er ganske uformelle.
Jeg føler meg komfortabel i dress.
Nei da, det går greit. Den gamle måten.
Nettopp. Jeg skiller meg i hvert fall ut.
-Du trenger ikke en dress til det. -Det er sant.
Vi gjorde det visst på mindre enn to minutter.
-Jeg venter til jeg hører fra deg. -Ok.
-Vil du ha døren åpen eller lukket? -Spiller ingen rolle.
Åpen, faktisk.
-Du blir vant til meg. -Det ser jeg fram til.
Hei.
Hei. Hei.
Morn.
Hva trenger du?
Nei.
Hva skjer, Ben? Er alt bra?
-Perfekt. -Ok.
INGEN MELDINGER
T-skjorte med V-hals?
-Tar du det med? -Vi elsker kolleksjonen.
Man kan zoome ut.
Jeg drar på et møte.
Man klikker her for å kjøpe.
Hallo? Hei. Ja.
Ok... Skal du bli her?
-Jeg kan ikke dra før sjefen. -Da blir du her en stund.
-Vi ses i morgen. Ha en fin kveld. -Du også.
INGEN MELDINGER
La oss få det til å skje.
Takk.
-Hva om jeg dytter, og du leverer? -Tusen takk.
Jeg liker at det er fire favoritter, men kan jeg få se den uten jakke?
Hei.
Ok. De vil vite hva kundene som ikke kom tilbake, kjøpte.
-Ja, men jeg forstår ikke... -Dette burde vi gjøre...
Hei, her kommer hun. Se nå. Hei, Beck. Du ser veldig fin...
Hvor lenge kan en kvinne være sint på en?
-Det spørs hva du gjorde. -Ikke noe med vilje.
Vi hadde noen stevnemøter. Jeg likte henne godt.
Men ved et uhell lå jeg med romkameraten hennes.
Jeg visste ikke at det var romkameraten hennes.
Fortell, Ben. Jeg kan ikke dette. Du er eldre og har vært gjennom mye.
Du har mye erfaring. Hvor lenge vil hun være sint på meg?
Jeg har null erfaring med kvinner, men du er fortapt.
Jeg går ut ifra at du har snakket med henne og sagt unnskyld?
Vel, du vet...
Hva gjorde du? Sendte en Twitter-melding?
Nei, selvfølgelig ikke. Jeg sendte SMS en million ganger.
Hun svarte ikke, så jeg sendte en e-post.
Men en hyggelig e-post. Lang og gjennomtenkt.
I emnefeltet skrev jeg "Unnskyld" med ørten U-er.
"Uuunnskyld", med et trist emotikon-
-som gråter med tårer rennende ned kinnet.
Jeg burde snakke med henne, hva? Det er jo åpenbart.
Det kan ikke skade.
-Har du tallene fra i går? -Ja.
Praktikanten min holder seg visst opptatt.
Herr Trivelig. Han er populær. Alle elsker ham.
Ikke se på det bordet. Det er som kontorets søppelskuff.
Du gjorde jo nettopp det. Forbereder du deg til en operasjon?
Seriøst? Hvordan kan dette skje?
TRENGER DEG!
Jeg ordner det. Hun er bare i møte.
-Kan jeg hjelpe med noe? -Jules sølte saus på jakken.
Det er fullt av rensemidler i fotostudioet.
-Hvor er den? -Hun har den på seg.
De vil at vi skal vurdere muligheten...
...for et møte med noen potensielle direktører.
Jøss...
Det hadde jeg ikke forventet.
Hvorfor?
Fordi jeg ikke har nok erfaring? Fordi jeg ikke gikk på Harvard?
Fordi metodene mine er uvanlige? Er det ikke derfor vi er her nå?
Seriøst? Må noen voksne passe på meg?
Kan vi gjøre det bedre? Femårsmålet ble oppnådd på 9 md.
Nettopp. Vi klarer ikke å holde følge med vår egen suksess.
Du er en time for sen til alle møter. Vi kaller det "Jules normaltid".
Det er bare så mange timer i et døgn. Alle prøver å få det til.
IT-folkene jobber til kl. 02-03. Kundeservice er overbelastet.
Vi går tom for varer.
Vi har problemer med forsendelser og programmering.
Jo større, jo mer komplisert.
Men er ikke det normalt for et nytt firma?
Hva er alle så bekymret for?
At det går for raskt og kan forsvinne.
Investorene mener at en erfaren direktør kan avlaste deg.
Da kan du gjøre det du er flink til. La noen andre ta seg av driften.
Men en ny person vil gjøre ting på sin måte og være sjefen min.
Hvordan kan jeg gjøre det jeg gjør hvis jeg må rapportere til noen?
Få alle ideene godkjent av denne personen?
Gilt Group fikk inn en direktør. Hvordan går det med dem?
Gi meg leksjoner i å bli direktør, da.
Unnskyld meg.
Unnskyld, men Becky sa at noe måtte ordnes med jakken din.
Å ja...
-Takk, Ben. -Ingen årsak.
Investorene laget en liste med potensielle direktører.
La oss se på listen. Vi sjekker den og bestemmer oss etterpå.
Ett skritt av gangen.
Ben! Skjedde det store ting der inne?
-Jeg vet ikke. -Du var der inne lenge.
Jeg hører ingenting.
-Si noe fint om meg til henne. -Nei, du må gjøre det.
Jeg er på vei, sjef.
Sjef...
Du, Ben? Hvor gammel er den stresskofferten?
En Executive Ashburn fra 1973. De lager den ikke lenger.
-Jeg er litt forelsket i den. -Det er en klassiker, Lewis.
-God kveld. -Ha det.
God morgen.
Herregud! Noen ryddet på det bordet.
Jeg hadde tenkt å jobbe sent og gjøre det selv.
-Det var ikke meg. -Ben kom kl. 07 og gjorde det.
-Hvem? -Ben. Praktikanten din.
Ben Whittaker.
Noen er veldig glad.
Strålende. Tusen takk. Det beste som har skjedd hele uken.
Tusen takk.
Dette er gaven din for en vel utført jobb.
Jeg er Fiona, massøsen på huset.
Hei, Fiona. Ben her.
-Føles det bra? -Fantastisk. Tusen takk.
Du er litt anspent.
Jeg har ikke sittet ved et skrivebord på lenge.
De sier at å sitte er like ille som å røyke.
Jeg så deg på lunsjrommet. Jeg lurte på hvem du var.
Noen sa at du var praktikant. Kult av deg å gjøre dette.
-Jeg ville se hva alt handlet om. -Ja, absolutt.
Jeg blir alltid forbløffet over det de gjør her.
Jeg elsker å være en del av det.
-Å, herregud... -Ja.
Akkurat der.
-Hvordan er det, Ben? -Det er... Å jøss...
Jason.
Bra...
Ja... Bra...
Vær så god.
-Du er litt stiv. Er det bedre? -Å jøss...
-Hvordan er det? -Å jøss...
Hyggelig å treffe deg, Ben. Fint at det er nok en gamling her.
-Hyggelig å treffe deg. -Ses vi senere?
-Gjerne det. -Samme her.
Du er ikke så gammel som jeg trodde.
-Så du barberer deg hver dag? -Ja.
-Selv på søndager? -Hver dag.
Selv om du vet at du ikke vil treffe noen du kjenner?
Hvordan er det mulig? Jeg er på Cheapapartments.com,-
-men har ikke råd til noen leiligheter i Brooklyn.
Foreldrene mine ga meg to uker på å finne et sted. Det går ikke.
-Blir du kastet ut? -Jeg har ikke hastverk, men de har.
Få se på mobilen din. Har du prøvd Craigslist?
-Ja. -Ok. Jeg har ingen bedre ideer.
-Jules! Hvordan går det? -Hvordan går det?
-Hei. Hvordan går det? -Bra.
-Mike, ikke sant? -Ja.
-Jeg heter Ben og jobber for Jules. -Hun kommer straks.
Jeg vil ikke skape ubehag for deg, men jeg kikket ut vinduet.
Du drakk noe fra en papirpose.
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Si at du ikke kan kjøre henne, ellers må jeg gjøre det.
-Er alt i orden? -Ja da.
Jules. Jeg beklager, men jeg føler meg ikke bra.
Jeg burde ikke kjøre. Du må ikke bli smittet.
Ok. Ta fri resten av dagen.
Takk.
-Jeg tar gjerne over for Mike. -Becky kan kjøre meg.
Vil du gi henne mer å gjøre?
Håper det er greit at jeg ikke sitter foran. Jeg tenker bedre her.
-Jeg kan sitte foran... -Nei da. Dette er perfekt.
Alt du hører i bilen, er konfidensielt.
-Selvfølgelig. -Hei, mamma.
-Å, jeg fant deg! -Ja. Hvordan går det?
Faren din og jeg samler all forskningen på sykehuset.
-Så flott. -Jeg hører at du skriver.
Det var bedre.
Vi har studert kvinner under 40 år som sover i mindre enn seks timer.
Hva fant dere?
De er 38 prosent mer trolig til å gå opp i vekt-
-sammenlignet med kvinner som sover i syv timer.
-Jeg har ikke sovet på to år. -Jeg kan ikke endre på fakta.
Jeg skal i møte og må forberede meg. Kan jeg ringe deg når jeg er hjemme?
-Det trenger du ikke. -Ok.
-Glad i deg. -Takk.
Hei. Har du sett på materialet om Atwood?
Ja. Han hadde gode perioder hos Travelocity og Citigroup.
-Han er visst bra. -Ja.
Han har fulgt med på oss og elsker det vi gjør.
Men hvis du ikke liker ham, går vi videre. Men prøv å være åpen.
Han skal visst være genial, og investorene liker ham godt.
Mark Zuckerberg skaffet aldri en direktør, og han var tenåring.
-Ring meg etterpå. -Ok.
Takk, men det trenger du ikke. Jeg klarer å åpne døren.
Det tar bare en time,-
-men hvis du ikke kan bli her, ringer jeg Becky. Hun finner deg...
Ikke engst deg. Jeg er her.
-Jeg glemte å spise i dag. -Skal jeg kjøpe litt sushi?
Nei, jeg spiser for mye kvikksølv. Det går bra. Jeg er litt kvalm.
-Det var raskt. -Ikke raskt nok.
Jeg kjøpte litt suppe til deg.
Takk. Du trengte ikke å gjøre...
-Det lukter så godt. -Fint.
Nyhetene sprer seg raskt.
-Ganske kort møte. -Ja, jeg hatet ham.
Han var en nedlatende, kjønnsdiskriminerende bedreviter-
-som ikke skjønte hva vi driver med.
Han ville ha drevet firmaet på en planløs måte-
-og sørget for at vi mistet alle kundene våre.
Og han hadde erstattet oss så fort han kunne.
Å ja! Mannen blunket aldri. En ekspert i å ikke blunke.
-Ok, da. -Ja.
-Ses vi i morgen? -Det kan du stole på.
-Jeg er lei for det. -Ikke vær det.
Takk for at du steppet inn for Mike og kjøpte kyllingsuppe til meg.
Og for at du ryddet opp i rotet. Det var fantastisk. Jeg mener det.
Ingen årsak.
Det går bra. Jeg biter ikke.
Du startet firmaet selv for ett og et halvt år siden,-
-og nå har du 220 ansatte. Husk hvem som gjorde det.
Hvem da?
-Takk. -Og prøv å sove litt.
-Mamma! -Hei!
Der er jo favorittjenten min.
-Hei, skatt. -Hei.
Over kneiken.
-Hvordan var dagen din? -Ganske ok.
Men Maddie sa at hun ikke vil være vennen min lenger.
Jeg tror ikke at hun mente det. Hun hadde savnet deg for mye.
Jeg tror at Maddie har bipolar lidelse.
-Dette skjer annenhver dag. -Ja.
-Hvordan gikk møtet? Det var i dag? -Jeg hadde det nettopp.
-Jeg tror at jeg vinner. Se! -Å, så kult!
Vi har kakekonkurranse med modelleire.
Vi er ikke ferdige før i morgen, så vent med å dømme.
Og vi hadde et uhell med min da noen la albuen i den.
-Hva? -Det var et uhell.
Jeg liker den rosa godt.
Det er min. Er du fornøyd mot meg?
Jeg er så fornøyd mot deg. Veldig fornøyd.
-Pappa hjalp til med glasuren. -Bra jobbet, folkens.
-Skal vi ta et bad? -Vent. Likte du ikke fyren?
Jeg syntes ikke at han passet så bra.
Men det er mange navn på listen.
Vi kappløper opp.
-Jeg har ikke sett deg på lenge. -Nettopp. Jeg har fått jobb.
Du er aldri hjemme. Hva driver du...?
Glem det. Det er Patty.
Hallo?
Hei, Fiona. Det er Ben Whittaker fra About The Fit.
-Hei. Fint å høre stemmen din. -Fint å høre din også.
Hyggelig å treffe deg i dag.
-Jeg ringte fortere enn du trodde. -Jeg er glad for det.
Jules.
Hysj! La henne sove, pappa.
Greit.
-Jeg prøvde å holde meg våken. -Jeg vet det.
Beklager at jeg sovnet. Jeg bare sluknet.
Jeg vet at vi skulle ha en voksensamtale.
Vil du se noe på Netflix?
-Unnskyld. Jeg døste et øyeblikk. -Alt i orden.
Paige lærte å si "gigantisk" i dag.
-Å ja? -Det var så morsomt.
Hun så på meg og sa:
"Du er en veldig gigantisk pappa, pappa."
Herregud... Jeg hater å høres ut som de andre mødrene.
Men jeg føler at jeg trenger litt alenetid.
Jeg vet det.
God natt.
Noen hjemme?
Jeg klarer ikke å holde øynene åpne. Vi gjør det i morgen, ok?
Kan du slå av lyset?
-Hallo? -Det er Becky. Fra Jules' kontor?
-Hei. Hva skjer? -Jules' sjåfør svarer ikke.
Du kjørte Jules i går, og hun klaget ikke.
-Kan du hente henne i dag? -Ja visst.
-Vet du hvor hun bor? -Jeg var der i går.
-Så du husker det? -Ja da.
-Og du hører meg? -Veldig tydelig, sjef.
Kom kl. 07.45, ring på og gå vekk. Hun vet at det er deg.
Ring på, gå vekk. Greit.
Å ja, gå vekk.
Vent, jeg kommer.
-Hei. Skal du hente Jules? -Ja. Jeg venter i bilen.
Hun snakker i telefonen. Vil du komme inn?
Det kan ta en stund. Jeg heter Matt.
-Ben Whittaker. -Kom inn.
Det er Lego-klosser overalt, så pass på hvor du trår.
Hva med bloggere på hjemmesiden?
Sett deg. Paige? Dette er Ben. Han jobber med mamma.
Hei. Jeg spiller prinsessehuskespillet.
Å... Du vinner visst.
-Er du Jules' nye sjåfør? -Nei, praktikanten hennes.
Det er bare så morsomt!
-Vet du hva det er? -Nei.
-Alle synes at det er morsomt. -Du, Matt...
-God morgen. -God morgen.
Skal alt til renseriet?
Bare disse tre. Disse to skal vaskes. Og denne mangler en knapp.
-Den er løs. Så hvis de kan... -Den er grei.
Før du drar, må vi gå over et par ting.
Se hvem jeg fant. Han lå i skittentøyskurven.
-Har det kommet en eske fra ATF? -På bordet.
-Jeg tror at jeg venter... -Vil du ha en rosin?
Tusen takk.
Så i kveld jobber du... Hører du, eller har jeg mistet deg?
-Hører hun, Ben? -Jeg hører.
Jeg bestilte noe for å se hvordan det ble levert. Ikke så bra.
Fortsett. I kveld?
Du jobber, så Paige og jeg spiser middag hos min mor.
Etter skolen er det Rubys bursdagsfest. Hva med neste mandag?
-Middag med Robbie og Annie? -Jeg er så opptatt neste uke.
Hvis du vil dit, klarer jeg det. Når da?
Herregud... Mandag!
Unnskyld. Jeg var så fokusert på silkepapiret. Jeg kommer.
Ok.
Takk for kaffen. Takk for at jeg fikk spille.
-Unnskyld. -Vi møtes i bilen.
Jeg må dra. Kom, skatt. Vi må kjøre Paige til skolen.
-Kom igjen. -Gi pappa et avskjedskyss.
Vent! Du glemte hunden.
Matt virker som en flott fyr.
-Beklager, mente ikke å forstyrre. -Alt i orden. Jeg er enig.
-Hvem? Pappaen? -De andre barna kaller ham det.
Den eneste pappaen i et hav av mammaer.
Jeg har lest om husfedre. Interessant å se hvordan det funket.
-De liker best "hjemmeværende pappa". -Unnskyld, jeg visste ikke det.
Det er veldig beundringsverdig. Han er en mann av sin tid.
Det er han. Han hadde en god jobb innen markedsføring,-
-men da About The Fit tok av, sluttet han for å bli fulltidspappa.
Det reddet oss virkelig.
C - FINT HVIS DU OVERFØRER BEN TIL ET ANNET TEAM. OK?
Vi er framme.
Jeg gjør det i kafeteriaen til vennene mine når de ikke ser på.
Hei, Jules. Fint å se deg her.
Vi skal ha fiesta-lunsj neste fredag. Du kan ta med guacamole.
Du har sikkert ikke tid til å lage den, så du kan kjøpe den.
-Nok til 18 stykker. -Jeg kan lage den. Det går greit.
-Flott. Matt kan ta den med. -Ja visst.
Ha det.
Ha en fin dag, vennen min. Ha det gøy på Rubys fest.
Mamma? Kan du lage guacamole?
Ja da. Jeg er flink. Vi skal lage den sammen.
Etterpå kan vi ha dansefest for mor og datter.
Hei, Maddie, hva skjer?
-Bipolar lidelse. -Herregud... Kom her.
-Jeg er glad i deg, jenta mi. -Glad i deg også.
Herregud... Å vende det andre kinnet til er slitsomt.
Det er 2015. Er vi fortsatt kritiske til mødre som jobber? Seriøst?
Unnskyld. Det var et retorisk spørsmål. Ingen grunn til å svare.
Hadde ikke tenkt det.
OVERFØRE BEN? SERIØST? HVORFOR?
JEG VET IKKE.
FOR OBSERVANT.
Ben. Jeg vil dra til lageret i 480 Greenpoint.
Ja visst.
Nei, du må ta til høyre. 9th til Hamilton til motorveien.
Vi burde ta 4th til Flatbush. Det er mye raskere.
-Det er det ikke. -Minst 12 minutter raskere.
Kan jeg prøve?
-Jeg ber om unnskyldning. -Det trengs ikke.
Still prikkene på linje så godt dere kan.
Og så... Ok.
Prøv å dra det mot dere mens dere holder på utsiden.
-Hyggelig å treffe deg. -Si ifra hvis du trenger noe.
Ta det forsiktig på. Legg det ned med to fingre.
Pakken skal være som en liten gave de kjøpte til seg selv.
Døren er åpen.
-Ben! -Jøss...
-Jeg forventet ikke dette. -Som en liten bit av paradis.
-Vil du ha en ryggmassasje? -Nei takk.
-Jeg fant ut at jeg må jobbe sent. -Ingen middag i kveld, altså?
Jeg så fram til det. Men gjerne en annen kveld.
Selvfølgelig. Sett deg. La meg ta jakken din.
Bare et øyeblikk. Kom igjen. Slapp av.
-Hva med en fotmassasje? -I kontortiden?
Det er jo hele poenget. Kan jeg...?
Ok.
-Det føles allerede bra. -Jeg har bare tatt av sokken.
-Ingen har gjort det bedre. -Slapp av og lukk øynene.
Legg hodet ditt bakover.
-Når vil du at vi skal møtes? -I morgen?
-Jeg kan ikke. Hva med lørdag? -Fint.
Dette er veldig tilfredsstillende.
-Når skal jeg hente deg? -Kl. 12? Jeg elsker dater på dagtid.
Lunsj er perfekt. Det er tidligere.
-Hvordan går det med Jules? -Hun jobber alltid på alle sylindre.
Hun stopper aldri og sover aldri. Jeg har aldri sett henne spise.
Kanskje det er bra at jeg er her. Jeg vil hjelpe henne.
Jeg visste at du var en bra fyr. Jeg visste det.
Prøv å slappe av.
Herregud...
Unnskyld! Jeg skal gå. Unnskyld! Ikke slutt!
Å, skoen min. Unnskyld!
Leiekontrakten virker ikke så bra. Tre måneders leie i depositum.
-Du elsker den visst. -Nei, den er fæl.
Men jeg kan flytte inn denne uken.
Hadde jeg vært deg, hadde jeg lett videre.
Hva skjer, Lewis? Jeg har aldri sett deg så våken.
Jeg skal levere en stor ordre som jeg tror er til Jay-Z.
Det står "S. Carter". Jeg er litt redd.
-Hvem er det? Noen du vil imponere? -Det er et geni, Ben.
-Hva hvis Beyoncé åpner døren? -Herregud!
Nå vet jeg hvem du snakker om. Ta på en skjorte med krage.
-Krage? Dette er hiphop-folk. -Kle deg for å imponere.
Finn en skjorte som passer. Fiks håret ditt hvis du kan.
Stapp skjorten ned i buksen. Hvorfor gjør ingen det lenger?
Ok...
-Benjamin... Vi har gjort framskritt. -En stor dag for praktikantene.
-Det var så bra. Hun kjeftet, men... -Hun kjefter på meg også.
Det var kommunikasjon. Et gjennombrudd.
-Vil du også ha en? -Ja da.
Ok. Jeg skal kanskje treffe Jay-Z og/eller Beyoncé...
-...og jeg har på meg en bluse. -Det er en forbedring.
-Det er ikke sant. -En stor en.
-Jeg hater å spise alene. -Jeg også.
-Du trenger ikke å gjøre det. -Gammel vane.
Vær så god. Jeg rappet disse fra IT-folkenes kjøleskap.
-Vil du ha et stykke? -Ja visst. Takk.
-Skål. -Skål.
Jeg så at du hadde et møte med en annen mulig direktør.
-Hvordan gikk det? -Det gikk bra.
Helt til han kalte oss for et "nettsted for snupper".
Jeg hørte ikke noe etter det.
Å selge klær gjør oss visst til et nettsted for snupper.
-Er ikke dette et seriøst firma? -Jo. Det var overraskende.
Å ja? Kjønnsdiskriminering i næringslivet?
Så... Hva jobbet du med før du pensjonerte deg?
-Jeg var en av lederne hos Dex One. -Telefonbøker?
Jeg hadde oppsyn med trykkingen.
Før det ledet jeg salgs- og markedsføringsavdelingene.
Var ikke dette en fabrikk som laget telefonbøker?
Nei... Hva? Hva?
-Jobbet du her? -I nesten 40 år.
Ja. I over 20 år satt jeg ved det vinduet.
Det var kontoret mitt.
Det var et par trappetrinn opp da. Vi kunne se ut over fabrikken.
Trykkpressene sto i det hjørnet. Det er derfor gulvet siger.
Du tuller.
Jeg vet alt om bygningen. Jeg pleide det.
Du vet platanlønnene på den andre siden?
-Jeg elsker dem. -Jeg husker da de ble plantet.
-Er det rart å være her igjen? -Det føles som hjemme.
Det er bygget om, men hjemme.
Du er på Facebook, hva?
Jeg prøver å finne ut av det. Jeg ble medlem for ti minutter siden.
Bedre sent enn aldri. Vil du ha hjelp?
Gjerne det, men du har bedre ting å gjøre.
Nei da. Jeg trenger et avbrekk.
-Har du et bilde? -Nei. Trenger jeg et?
Ja, hvis du vil finne de sexy jentene fra high school.
Smil.
Så søtt. Ok, jeg må sende det til deg.
Det er mange spørsmål til profilen som du kan svare på hvis du vil.
Som religiøse meninger, politiske meninger,-
-folk som inspirerer deg...
Jules Ostin.
Jeg har jobbet i næringslivet lenge,-
-og jeg har aldri støtt på noen som deg.
Jeg visste at en kvinne med et glass vin og en datamaskin-
-gjerne ville shoppe. Og hvis man lovet at ting passet...
-Det er det jeg mener. -Ok.
-Har du et favorittsitat? -Ja.
"Det er aldri feil å gjøre det rette."
-Hvem sa det? Du? -Ja. Men Mark Twain sa det først.
-Ok. Favorittmusikk? -Sam Cooke er en stor favoritt.
Jeg elsker Miles Davis og Billie Holiday.
Hun var bra, ikke sant? Hun kunne virkelig...
-Forflytte deg. -Ja.
-Ok. Bøker? -Jeg liker Clancy og Ludlum.
-Jeg elsker Harry Potter. -Matt også.
-Han leste dem samme uke de kom. -Jeg også.
Ok. Hva er statusen angående forhold? Er du gift? Singel?
Enkemann.
Kondolerer.
-Skal vi bare skrive singel, da? -Ja.
Ok. Vet du hva du trenger nå? Noen å bli venner med.
Jeg kan bli venner med de andre praktikantene.
-Du kan bli venner med meg. -Ok. Takk.
Ok. Gratulerer, du er nå medlem av Facebook-generasjonen.
Flotte greier.
-Er du ferdig? -Ja. Takk.
Jeg må jobbe i en time til.
-Går det bra for deg? -Selvfølgelig.
-Dette var hyggelig, Jules. -Ja.
Fint å ha en voksensamtale med en voksen mann, om du skjønner?
Ikke om jobben. Ikke om...
Jeg vet hva du mener.
-Å! Er vi framme? -Ja.
-Snorket jeg? -Nei da, du bare sov.
Unnskyld. Foreldrene mine forsker på søvn.
De har studert meg. Jeg bråker visst mye når jeg sover.
-Morsomt å bli kjent med meg, hva? -Ja da.
Jeg sovner aldri i bilen, så det var ganske utrolig.
-Beklager alt bråket. -Jeg merket det nesten ikke.
Jeg skal late som om jeg tror deg.
Jeg elsker dette huset. Det ser lykkelig ut.
Hadde det vært i en barnebok, hadde man følt seg bra når man så det.
-Skjønner du hva jeg mener? -Ja.
Vel...
Sayonara.
Jeg hørte ikke at du kom.
Vet du...jeg har tenkt litt...
Vi trenger litt våkentid sammen.
Ja, det også.
God morgen.
God morgen. Jeg heter Doris. De ba meg om å kjøre deg.
Har du festet bilbeltet?
-Hva skjedde med Ben? -Han ble visst omplassert.
Vet du raskeste vei tilbake til hovedkvarteret?
Å, du store! Å, hva...?
Sakk farten, galning!
Hvilken vei, skatt? Jeg er på villspor.
-Doris! -Hva?
Du ba meg om å omplassere ham.
For to dager siden. Hvorfor spurte du ikke?
Det var i går.
Hvor er han?
Takk.
Du tror vel at jeg er sinnssyk.
Jeg ble litt overrasket da jeg fikk beskjeden.
Jeg beklager hvis jeg gikk for langt.
Nei, ikke be om unnskyldning. Du har ikke gjort noe galt.
Det er mye som skjer, og jeg verdsetter privatlivet mitt.
Jeg trodde at det ikke ville funke, men jeg tok feil.
-La meg ta en av dem. -Du trenger ikke å forklare.
Jo, for jeg oppfører meg vanligvis bedre enn dette.
Sannheten er...
...at noe ved deg får meg til å føle meg rolig og mer selvsikker.
Jeg trenger det. Tydeligvis.
Jeg håper at du tar imot unnskyldningen og kommer tilbake.
Og jeg sier ikke dette bare fordi jeg rotet det til,-
-men jeg tenkte at du kunne jobbe nær meg, ved siden av Becky.
Jeg vet at du takler mer arbeid, hvis du vil ha mer.
Jeg hater at jeg var for rask i vendingen.
Jeg kommer tilbake.
Supert.
-Vil du ha skyss til kontoret? -Ja takk. Skal jeg ta den?
Kan du kjøre? Jeg har ikke sertifikat.
Dette er galskap, Ben. To skrivebord passer ikke her.
-Nå har jeg ikke plass til... -Hei. Dette er bra. Jeg liker dette.
La Ben hjelpe deg. Send kopi av alle e-postene mine til ham.
-Fikk vi tallene for i går? -Ja.
Jeg så dem her...
Vær så god.
Jeg må sjekke kundenes handlemønster. La Ben se på det også.
-La Ben se på det først. -Ok...
Ikke engst deg, det er bra med hjelp. Gi beskjed når Cameron kommer.
Hei der...
-Becky? -Jeg har vært her i ni måneder.
Hun har aldri bedt meg om å se på noe for henne.
Det er frustrerende.
Jeg gikk på Penn og har utdanning innen business,-
-men gjør visst aldri noe riktig. Og du er 50 år eldre enn meg og døv!
Jeg synes at du gjør mye riktig.
Du gjør så mye.
Jeg vet det.
Men det gjør ikke hun.
Jeg jobber livet av meg 14 timer om dagen,-
-men hun legger aldri merke til det. Herregud...
Jeg hater jenter som gråter på jobben.
Hva om du prøver å la meg hjelpe deg?
Mye stress forsvinner når bekymringene blir færre.
Kanskje du burde dra hjem til vanlig tid iblant?
-Treff venner og ha det gøy. -Jeg kan hjelpe til der.
Det vil jeg gjerne.
Hun må ikke tro at jeg ikke takler jobben min og må ha hjelp.
Du vil ikke høre dette, men kvinner som sover i mindre enn syv timer,-
-går 38 prosent mer opp i vekt enn kvinner som sover i over syv timer.
Hva? Jeg drar hjem kl. 23 og er tilbake kl. 07.
Jeg sover i fem timer, og nå blir jeg feit også?
La oss gjøre dette sammen. Vi starter med blanke ark. Kom igjen.
Bra, St. Louis. Brun jakke i Washington, D.C.
-Jeg er så glad. -Nydelig, Miami!
Se på Chicago! Samme støvler som kvinnen fra Houston.
La oss se hva hun gjør i kassen.
-Hun kjøper dem heller ikke. -Sjekk leveringskostnadene.
Bank, bank.
Jeg har sett på handlemønsteret. Skal jeg komme tilbake?
-Nei, kom inn. Det var raskt. -Becky hjalp meg.
Det dyreste stedet du reklamerer, skaffer deg kundene som bruker minst.
Og kanalene som du investerer minst i,-
-gir stor verdi i segmenter-
-som faktisk har det største forbrukspotensialet.
Det er det jeg har sett så langt.
Å, Ben! Kan du ta deg av det? Finne på en bedre plan?
-Hvis du har tid? -Gjerne det.
Han har vært 40 år i næringslivet.
Becky var til stor hjelp. Du vet at hun har businessutdanning?
Jeg vet det. Jeg glemte det, men jeg vet det.
-Jeg skal si noe til henne. -Det hadde vært snilt.
-Hvordan går det på første klasse? -Travelt. Du fant en leilighet?
Nei. De to ukene er omme. Jeg flytter inn med fetteren min.
-Utmerket. -I Philadelphia.
-Davis. -Hva?
Jeg kommer kl. 23 og drar kl. 05. Jeg klarer det.
Jeg føler at jeg er onkelen til alle her.
Hvorfor det?
Jeg skal redde deg og la deg bo hos meg i noen uker. Tydeligvis.
-Ben... Tusen takk! -Ok... Rolig nå!
-Jeg liker pynteputene. -Jeg var gift lenge.
Jøss... Er dette garderobeskapet ditt?
Travel mann på byen. Hva har du i skuffene?
Boksershorts, T-skjorter, lommetørklær...
Hva er greia med lommetørklær? Jeg skjønner det ikke.
De er nødvendige. En skam at din generasjon ikke vet det.
Man har dem med for å låne dem bort.
Spør Jason. Kvinner gråter. Vi har dem med for deres skyld.
En av de siste restene etter den galante herren.
-Å! Så det er... -Jeg vet at du vil henge litt...
...men jeg må få meg litt søvn.
God natt, Ben. Takk nok en gang.
Kan du vekke meg, eller blir det for mye?
-For mye. -Jeg forstår. Jeg bruker mobilen.
Jeg håper at jeg hører den.
Herregud! Jeg skal vekke deg.
Tusen takk! Glad i deg! Jeg tuller ikke.
Jeg er glad i deg også. Gå og legg deg nå.
-Her er flere bær. -Kan du helle på sirup, Ben?
Ja visst. Vær så god.
-Perfekt. Bra jobbet. -Takk.
Å jøss... Ok, denne mektige direktøren ved navn Townsend?
Han som alle sa at vi ikke var store nok for?
-Ja? -Ja?
Vi er som søsterkonene dine.
Vi fant ut at han er veldig interessert.
Spennende.
Ja, kanskje. Alle er opprømte, men jeg sitter på gjerdet.
Men jeg må dra til San Francisco for å møte ham.
-Når da? -Han kan bare neste torsdag.
Vil du bli med? Vi kan bli der i helgen.
Det høres kult ut.
Jeg kan ikke på torsdag.
Paige er snackleder på skolen. Jeg skal være i klassen med henne.
Det er en stor greie.
-Ja, en veldig stor greie. -Beklager, jeg glemte det.
-Kanskje Ben kan bli med deg? -Ja, det er en god idé.
Ben har et liv.
Ikke et som bringer meg til San Francisco.
-Vil du ha selskap, drar jeg gjerne. -Mener du det?
Absolutt.
Vet du hva? I dag skal pappa være Ariel. Det er hans tur.
-Det er bra, hva? -Veldig bra.
Så det er vanskelig å finne en direktør?
Her gjelder det hvem som skal spille Ariel i "Den lille havfruen".
Det har aldri vært min tur før. Dette er stort. Jeg er så opprømt.
Jeg får kamme håret med en gaffel og leke med mange dingser.
Jules her.
Hvor lenge til det er fikset? Kan man ikke zoome, kjøper man ikke.
De første to timene har salget gått ned 23 prosent.
-Jeg er der om to minutter. -Vi er på saken.
Har du informasjonen om venner som handler sammen?
-Jules her. -Hva er i veien?
Hei, mamma.
Jeg fant ut at zoomeknappen på bildene ikke virker.
-Det høres ikke så viktig ut. -Men det er det faktisk.
Folk bruker den for å se nærmere på...
Alle zoomer inn.
Jeg besøker ikke nettstedet nok til å vite det.
MATT? HVORFOR ER MOREN MIN EN SÅNN HURPE?
-Skriving og ringing. -Beklager. Å, det er lageret!
Kan jeg ringe tilbake? Glad i deg.
-Jepp. -Hvem sier sånt som svar?
HUN ER VIRKELIG PÅ TRYNET. HVORDAN BLE JEG SÅ NORMAL
-Hei, Alonzo. -Hei, Jules.
-Ikke gode nyheter. -Hva? Fortell.
Under en rutinekontroll fant helsevesenet én vegglus.
-Nei. -Dessverre, ja.
Vi sendte ut 4800 esker i går. Vi må få dem tilbake, stenge lageret-
-og spraye gift før vi kan begynne å sende igjen.
-Her er vi. -La meg fullføre e-posten.
HVORDAN BLE JEG SÅ NORMAL-AKTIG?
MATT MAMMA
Nei! Nei.
SENDT
TIL: MAMMA FRA: JULES
Takk for at dere kom.
Jeg vet at zoomelinken er ødelagt, men dere må gjøre meg en tjeneste.
Jeg sendte en e-post til feil person. Hun er på jobb nå.
Hun sjekker ikke personlig e-post før kl. 17.30.
Jeg må finne en måte å slette den på. Ser hun den, er helvete løs.
Hun har også hjerteproblemer. Dette er ikke bra for det.
Jeg stoler på at deres velvilje og genialitet skal redde meg.
Det er ganske umulig å hacke en server.
-Og du kan ikke passordet hennes? -Nei.
-Det er bare én ting vi kan gjøre. -Si det. Jeg holder på å dø.
Jeg og gutta bryter oss inn i din mors hus og stjeler datamaskinen.
Skal dere bryte dere inn og stjele datamaskinen? Fleiper du?
Genialt!
Du ankommer destinasjonen om 300 meter.
GPS-damen aner ikke at hun er medskyldig.
Kvinnen har hjerteproblemer. Tenk på det som en god gjerning.
Dette er bare blåbær. Nøkkelen er under en blomsterpotte.
Vi går inn, sletter og forsvinner.
-Og hun har ikke alarm? -Hva hvis det er passord på e-posten?
Da tar vi datamaskinen. Jules sa at hun skulle kjøpe en ny.
Du ankommer destinasjonen om 100 meter.
Som en "Oceans"-film. Ben er den gamle fyren med briller.
Elliot Gould.
-Du er Clooney. -Takk.
-Jeg er Matt Damon, en outsider. -Ja. Hvem er jeg?
-Du er Ben Afflecks bror. -Hvorfor ikke Brad Pitt?
Det sier seg selv.
Ok, "Clooney". Du tar rattet. Parker på gaten og hold øynene åpne.
"Damon" og "Afflecks bror", dere blir med meg.
Kom igjen.
Nøkkelen er under blomsterpotten.
-Å nei... -Flott plan så langt. Herregud...
-Ring Becky. -Alarmen går om 60 sekunder.
Få snakke med Jules. Hun satte meg på vent.
Hva skal vi gjøre, Ben?
Slutt å spise! Finn datamaskinen. Nå! Kom igjen!
-Hver for dere! -Er du der, Ben?
Få snakke med Jules. Det er viktig!
-Hun er i et møte. -Avbryt det.
-Hva skjer? -Moren din har alarm.
-Nei. -Jo. Jeg står på kjøkkenet.
-Hva er koden? -Aner ikke.
Jeg kjenner den kvinnen.
Det er en falsk alarm som hun kjøpte på TV eller noe sånt.
-Den skal bare skremme tyver. -Den skal visst bare skremme.
Det klarer den fint.
Foreldrene mine ville aldri ha betalt for en alarm. De er så gjerrige.
Den piper bare fortsatt.
Den er falsk. Har dere funnet datamaskinen?
Den er ikke her nede.
Lewis der, Davis der.
-Fant den! -Har den!
Vi fant to. Hvit eller sølvfarget?
Den er hvit. Jeg fikk den reparert for henne.
Hvit.
Herregud.
Jeg visste at det ikke fantes falske alarmer! Vi blir arrestert!
Vi er ferdige! Fingeravtrykkene våre er overalt!
-Ser du e-posten? -Ikke ennå.
-Skynd deg! -La meg gjøre det!
Fant den! "Hvorfor er moren min sånn en hurpe?"
Emne: "Hun er en terrorist."
-Ja! Slett den. -Den er borte.
Og nå fra papirkurven.
Det er gjort.
-Hvor fant du den? -Under sengen, på høyre side.
Herregud... Livet mitt er over, og jeg har ikke gjort noe!
Slapp av. De er langt borte. De er ikke her før om 30 sekunder.
Hvordan forklarer jeg dette til foreldrene mine?
20 sekunder.
Løp!
Hva driver han med...?
-Jason! -Åpne døren!
Jason! Åpne døren!
Åpne den jævla døren!
Ok! Ok!
Vent! Jeg er ikke inne!
Jeg er inne.
Skål!
Du er klin sprø! Du vet det, ikke sant?
Nei. Blodtrykket mitt var nok skyhøyt. Men det var verdt det.
Jeg kan ikke få takket dere nok for det dere gjorde.
Det var mye mer enn det som kreves. Jeg står i gjeld til dere for alltid.
-Nei da. -Ingen årsak.
Det kreves et lag, men det er gjort.
-Ok. -Jeg tar en til.
-Noen andre? -Gjerne det.
-Men kan jeg få en halv? -Jeg tar hans halve.
Alle får doble.
Nei da, jeg kan drikke.
Hva heter dere nå igjen?
Jeg heter Jason. Jeg har jobbet for deg i et år.
Jeg har levert ting hjem til deg. Jeg har møtt Matt flere ganger.
Jeg vet hvem du er, men jeg er dårlig til å huske navn.
-Du er ny? -Ja. Jeg heter Davis.
Jeg begynte samtidig som Ben. Vi er bestevenner.
Han ga meg dette slipset. Det var hans. Det er klassisk.
Jeg liker menn i slips. Og du er Lewis.
Jeg hørte deg på telefonen. Du var rolig.
Det var mitt første ran. Takk for at du la merke til det.
Salut.
Gutter, hva kan jeg si?
Jeg mente ikke å kalle dere "gutter". Ingen kaller menn for "menn" lenger.
Kvinner gikk fra "jenter" til "kvinner",-
-menn fra "menn" til "gutter".
-Det er et problem. Skjønner dere? -Ja visst.
-Jeg tar en til. -Er du sikker?
Ja. Her er teorien min.
Vi vokste opp med "Ta datteren din med på jobb"-greia.
Vi ble fortalt at vi kunne gjøre alt.
Og gutter ble kanskje ikke ignorert, men fikk ikke så mye oppmerksomhet.
I vår generasjon sa man "Stå på!" til jenter. Vi hadde Oprah.
Jeg lurer iblant på hvordan menn passer inn.
De prøver å finne det ut. De spiller fortsatt TV-spill.
De har jo blitt fantastiske.
Å jøss...
Hvordan har menn på én generasjon gått fra folk-
-som Jack Nicholson og Harrison Ford til...
Se på Ben. En utdøende rase.
Se og lær, gutter. Det er dette som er kult.
Takk, esset. Du skal vel ikke drikke mer?
Du kalte meg "esset". Det er bare så kult!
-Veldig kult. -Jeg er faktisk litt småfull.
Beklager tiraden. Jeg drar hjem.
Men jeg står i gjeld til dere, mine herrer.
Det sies heller ikke lenger. Vi må bringe det tilbake.
Jeg tar en taxi hjem.
Takk igjen.
-Jeg er så lei for det. -Ikke engst deg.
Det går bra nå.
Ok. Alt i orden.
Jeg har ikke gjort det siden college.
Tusen takk. Fy søren...
Beklager at du måtte se det. Det var ydmykende.
-Alt i orden. Føler du deg bedre? -Ja.
Jeg glemte at man må spise før man drikker.
Det går bra nå. Tusen takk.
Jeg skal gå snart.
Jeg vil bare gjøre dette til den verste dagen din.
Nei da. Du har hatt en stressende dag.
Hvordan klarer du alltid å si det rette,-
-gjøre det rette, være det rette?
Det er nifst.
-Hvil deg litt. -Det skal jeg.
Takk for alt.
Å... Og...
Sayonara.
Absolutt.
Snilt av deg å gjøre dette. Andre hadde gjort en ny avtale.
-Ikke vær redd, jeg forstår. -Det var uventet.
FAIRHILL BEGRAVELSESBYRÅ
-Hei. -Sett dere her.
Etter deg.
Du har stevnemøte i en begravelse. Utrolig.
-Hvem visste at dette ville skje? -Hei, jeg heter Miles.
Hei. Fiona her. Jeg kondolerer så mye.
Takk skal du ha.
Jøsses!
Jeg har aldri vært på en shiva før.
Latteren var praktfull. Jeg har aldri spist så mye.
-Hvordan fikk jeg tak i småkakene? -Du var svært populær.
-Smart å massere ryggen til enken. -Hun trengte det.
En god idé å ha det første stevnemøtet i en begravelse.
Det bryter isen, eller hva?
Hvem trenger stresset med et middagsstevnemøte?
Og "Hvorfor er du ikke gift?"-samtalen.
I vår alder klarer man ikke å fortelle alt.
Jeg kan fortelle alt om meg selv på ti sekunder.
-Er du klar? -Ja.
Enkemann, én sønn, to barnebarn.
Jeg har brukt livet på å lage telefonbøker, som nå er unødvendige.
Jeg jobber som praktikant og elsker det.
Og det beste er at jeg er småforelsket i en jente på jobben.
Jeg er lei for at du mistet konen din.
Ok. Skilt. Tre vakre døtre. Ett barnebarn, en gutt, på vei.
Jeg var syk for noen år siden, men ikke nå.
Jeg er massøse innen e-handel og elsker jobben min.
Og jeg traff endelig en mann jeg har lyst til å være med.
Jeg er heldig.
-God morgen. -Du ser ikke så bra ut.
Jeg vet det, men jeg ser bedre ut enn jeg føler meg.
-Så du Yankees-kampen? -De spilte virkelig bra.
Du må spise noe. Skatten min...
Kan du ta én munnfull før du går på skolen?
Hvorfor gråter du, lille venn?
Jeg fortalte at barnevakten må ta henne med til Maddies bursdagsfest.
Jeg vil ikke dra med barnevakten.
Ben? Kan du ta meg med? Vær så snill?
Skatt? Jeg er så lei meg, men Ben må dra på jobb i dag.
Det tar en time, Jules. La meg ta henne med.
Utrolig at vi fortsatt holder på.
Jeg kjører riktig vei. Stol på meg.
Men parken der festen er...
Unnskyld, Ben. Dette er rett sted.
Som en klon.
Å jøss... Dette ser ut som en bra fest.
Ja, det gjør det.
-Hvem er Maddie? -Hun i rosa.
Ok. Hun i rosa.
Du kan sette deg med de andre mammaene.
-Ok. Vil du gi Maddie gaven? -Ja.
Ha det gøy.
De andre mammaene...
-Freprino... -Jeg kjenner ingen av dem.
Hei. Jeg heter Ben.
-Jane her. -Emily.
-Jeg hjelper Matt og Jules i dag. -Er du Matts far?
-Nei, jeg jobber for Jules. -Å...
-Er det i orden? -Jeg hørte at hun er ganske tøff.
Tøff? Ja visst, hun er barsk.
Det er vel derfor hun ble en Internett-sensasjon.
Dere er vel stolte, hva?
En av deres egne som slår seg fram i teknologiverden?
Bravo. Bra for henne, ikke sant?
Ja visst.
-Hva er det? -Jeg føler meg ikke bra.
Ikke det? Vil du sitte på fanget mitt?
Hvis hun er syk, burde hun ikke være her.
Vanskelig publikum. Vil du fordufte?
-Betyr det å dra? -Dessverre.
Jeg ser med mitt lille øye noe blått!
-Er det bilen ved siden av? -Nei.
-Er det hundebåndet? -Nei.
-Er det himmelen? -Ja! Du klarte en.
-Din tur, Ben. -Ok.
Jeg har en bra en. Jeg ser med mitt lille øye noe grønt.
-Er det treet? -Nei.
Er det inngangsdøren? Den er jo litt grønn.
Er det det, Ben? Er det inngangsdøren?
Ja, det er det, skatt. Flink jente.
HVORDAN GÅR DET? TUSEN TAKK!
BRA
Tusen takk, Ben.
Bli med inn på kjøkkenet. Vil du ha noe før du drar?
-Kaffe? Noe å spise? -Nei takk.
-Hvordan var hun? Ga hun deg trøbbel? -Hun var perfekt.
Hun følte seg ikke bra, så vi dro tidlig.
Hun sovnet i bilen, så jeg lot henne ta en lur.
Det var snilt av deg. Tusen takk.
Unnskyld.
Du er visst bedre.
Å ja... Jeg trengte kanskje bare å hvile meg litt.
Kanskje jeg ikke var så syk.
Jeg ville spørre deg om noe, Ben.
Hva mener du om direktørgreia? Du er mer på innsiden enn jeg.
Jules prøver å gjøre det rette for alle.
Investorene, firmaet...
...deg.
Mye hviler på skuldrene hennes. Presset er utrolig stort.
Er det feil av meg å ønske at det skjer?
Jeg vil det som hun vil, men du vet jo hvordan det er her.
Vi ser ikke nok til henne. Kanskje dette kan fikse det.
Kan en direktør fikse det som skjer her, Matt?
Uansett hva hun bestemmer seg for, vil jeg bare at hun blir lykkelig.
-Selvfølgelig. -Hun fortjener det.
Ja, det gjør hun.
-Hei, Amy. -Hei, Ben.
Hva syns du, Benjamin? Jeg fant den på eBay.
-Du hadde rett. En klassiker. -Den er flott.
Og mange flere!
Hvordan gikk det?
Du har et fantastisk barn, Jules. Hun er henrivende.
Tusen takk skal du ha.
Er du spent på turen til San Francisco i morgen?
-Er alt bra? -Ja da.
-Du ble vel ikke smittet av Matt? -Nei da.
-Er du sikker? -Helt sikker.
-Hva er det? -For blodtrykket. Tar det hver dag.
Er du sikker på at alt er i orden? Du er litt rød i ansiktet.
Gå til Fiona, massøsen, og slapp av litt.
Hva skjer? Jøss, Ben, går det bra? Du ser ikke ut til å fungere helt.
Becky? Syns du at han ser bra ut?
Ok. Takk. Da var vi ferdige. Jeg har mye arbeid å gjøre.
Alt i orden.
-Er det fargen? -Dere er sprø. Jeg føler meg bra.
Vi går videre. Stor dag. Mye å gjøre.
Ben? Hvis jeg gir deg for mye å gjøre,-
-trenger du ikke å dra til San Francisco.
Folk på min alder blir trøtte iblant, det er alt.
Er du trøtt? Er det derfor du ikke har sett på meg?
Jeg ser på deg.
Jules? Cameron er på telefonen.
Hvis du ikke føler deg bedre i kveld...
Jeg sier bare at jeg kan dra alene. Jeg er en stor jente.
Ok, alvorlig talt... Hva er det, Ben?
Jeg er en følsom mann. Folk tror ikke det, men det er jeg.
Under alle disse mannegreiene er jeg bare en stor, myk klump.
-Jeg vet det. -Ok.
Var det alt?
Er det derfor du har vært så sprø? Fordi du er en følsom, myk klump?
Jules.
Ben.
Hva driver vi med? Vi har fri og reiser på første klasse.
-La oss ha det litt moro. -Det klarer jeg.
Mine damer og herrer,-
-pass på at stolryggene og bordene er i oppreist stilling,-
-og at håndbagasjen er plassert under setet foran deg.
-Går det bra? -Ja da.
I morgen skal jeg møte fyren som kanskje blir sjefen min.
Mange folk har sjefer, ikke sant?
Hvis du tror at Townsend blir bra for deg og firmaet, gjør du det.
-Hvis ikke... -Nettopp.
-Bare fordi jeg fløy helt hit... -Akkurat. Det betyr ikke noe.
Kan jeg ta en pille mot angst etter å ha drukket vin?
Vent et par timer til.
Jeg gjør det før jeg lander. Alt går bra nå.
-Hører du det, Jules? -Ja, jeg er våken.
At alarmen går, er ikke bra. Det er et tegn, Ben.
Nei da. Så du har ikke tatt pillen mot angst?
Du ba meg vente litt. Reiser du med egen morgenkåpe?
Ja.
En røykvarsler gikk av i et rom, men det er fikset nå.
Å ja... 100 personer, to heiser. Absolutt et tegn.
Takk for at du fulgte meg tilbake.
-Vil du se rommet mitt? -Å! Fint!
Vil du komme inn, mener jeg?
Jeg har en tekanne. Vi kan drikke te eller...
Jeg er veldig nervøs før morgendagen.
Du kan legge deg nedpå. Jeg kan sitte i stolen.
Vær så god.
Skulle ikke du sitte i stolen?
Jeg trenger også å legge meg nedpå.
-Vi trenger ikke å snakke om jobben. -Ok. Hva skal vi snakke om?
Ekteskap?
Kan du fortelle om konen din?
-Hun var vel fantastisk. -Ja. Hun het Molly.
Hun var rektor på en ungdomsskole. Høyt elsket.
Så perfekt. Langt ekteskap?
Ikke langt nok. 42 år.
Jøss... Hvordan var det?
Du vet når folk sier at de vil bli gamle sammen? Vi ble det.
Vi møttes da vi var 20 år gamle. Jeg var 20 år, hun var 19 år.
Det utrolige er at hun ikke forandret seg.
Det er vanskelig. Hun taklet livet som om det var lett.
Alltid. Selv når det ikke var det.
Jeg er misunnelig på det.
Er du sulten?
Vi har gelébjørner, sjokoladebiter, potetchips...
Jeg tar med hele greia.
Du vet vel at de koster 15 dollar hver?
Jeg driver et veldig stort Internett-firma. La oss slå oss løs.
Ok.
Så...
Ja. Så...
...jeg har noe rart å fortelle.
Matt er utro.
Vent. Vet du om det?
Hva mener du? Vet du om det?
Jeg så dem sammen.
-Herregud... Når? -I går.
Jeg er lei for det. Jeg så dem helt tilfeldig.
I går. Da holder de fortsatt på.
-Hvor lenge har du visst det? -I 18 dager.
Hun er en mor ved Paiges skole. Det er vanskelig å fatte.
Jeg var på kjøkkenet, og mobilen hans lå der.
Han var ovenpå med Paige. Det kom mange SMS-er.
Jeg vet ikke hvorfor, men jeg leste dem.
Det var ikke bra.
-Vet han at du vet det? -Nei.
Jeg er ikke klar for å ta tak i det.
Jeg vil helst være litt mindre knust, hvis det er mulig.
Det er klassisk.
Konen har suksess, og mannen føler at manndommen hans er truet.
Elskerinnen får ham til å føle seg mer som en mann.
Iblant er jeg usikker på om jeg vet hvordan man gjør det.
Vent litt. Du tar vel ikke på deg skylden?
Nei! Han er den som gjør noe galt, jeg skjønner det.
Jeg vil ikke at vi skal ha flere partnere.
Jeg venter litt og håper at det bare er en tabbe og ikke kjærlighet.
Og når han er ferdig, vil vi ha et bra forhold igjen.
Hva mener du om det?
Du tror ikke at det er mulig.
-Det ville vært uvanlig. -Ja. Ikke alle hadde klart det.
Men alle er ikke oss. Jeg har tro på oss fordi...
...jeg tror at han fortsatt elsker meg.
Vi har gått gjennom så mye at...
Om bare ansiktsuttrykkene dine ikke var så gjennomskuelige.
Noen par overlever slike ting. Jeg søkte på nettet.
Mange par holder sammen.
Og det kan være bra å komme seg gjennom det og fokusere på oss.
Jeg vil ikke bare gi ham opp.
Jeg kjenner ham og vet at han vet bedre.
Men jeg er bare et menneske, og jeg er så sint på ham.
Så mye har skjedd så fort. En del av meg forventet dette.
Han hadde mest suksess da vi begynte.
Det visste jeg ikke.
Han var på vei opp, men ga seg slik at jeg kunne gjøre dette.
Alt var hans påfunn.
Det er nok derfor jeg vurderer denne direktørgreia.
Kanskje jeg kan få livet mitt tilbake på rett spor.
Nå er det nok. Jeg hater å være feministen her,-
-men du må kunne ha en god karriere og være deg selv-
-uten å akseptere at mannen din er utro som en slags hevn.
-Bra sagt. -Jeg mener det.
-Jeg også. Men slik er livet. -Nei. Ikke alltid.
Jeg vet ikke om jeg hadde tilgitt så lett.
Jeg sier at jeg kanskje kan tilgi, men jeg føler hva som skjer.
Det er overveldende. Og når jeg tenker på Paige...
Nei, ikke...
Og hvis vi ble skilt, hadde han giftet seg på nytt.
Kanskje ikke med denne jenten, men med en eller annen.
Og vi vet begge at jeg ikke er lett å ha med å gjøre.
Jeg blir kanskje singel til evig tid, noe som betyr...
Tilgi meg, men dette holder meg våken om nettene.
-Hva da? -At jeg ikke vil bli begravet alene.
Paige er med sin mann, og Matt med sin nye familie,-
-mens jeg blir begravet med fremmede i singelavdelingen på kirkegården.
Ikke at det er en grunn til å holde sammen.
-Det er bare en skremmende tanke. -La oss fjerne den frykten.
Du kan bli begravet med meg og Molly. Jeg har plass.
Tusen takk. Det er så...
Tenk at jeg ikke ville ansette deg.
Den eneste gangen jeg ikke har lommetørkle.
Vil du...
...se på TV?
-I noen minutter? -Ja visst.
Til flyplassen, takk.
-Likte du ham? -Han sa alle de rette tingene.
Han sa at ingen kjenner About The Fit som meg,-
-og at han ikke vil fjerne firmaets sjel.
Han sa at han ikke har en plan, men vil se på oss og hva som funker.
Han var høflig, ærbødig og veldig smart.
Og jeg ansatte ham.
-Mener du alvor? -Ja.
-Der i rommet? -Han ba meg sove på det...
...men jeg sa at jobben var hans. Vi tok hverandre i hånden.
Du vet at hvis vi er uenige, så har han det siste ordet?
-Selvfølgelig. Han er jo direktøren. -Ja. Nettopp.
-Hei. -Hei.
-Du lukter mynte. -Jeg laget nettopp myntete.
Så... Ja? Nei?
Jeg gjorde det. Jeg likte ham godt, og jeg tilbød ham jobben.
-Jøss! Mener du alvor? -Ja.
Og det er i orden for deg?
Ja. Jeg tror at det blir bra for oss.
Har vi noe ekte alkohol? Som vodka eller noe sånt?
Ja.
Med "bra for oss", mente du About The Fit...
...eller oss?
Deg og meg og oss.
Hvis noen andre kan ta over litt av styringen på jobben, så kanskje...
...vi kan gå tilbake til dit vi var for 18 md. siden.
Det sies at man ikke kan putte ånden tilbake i flasken, men vi kan prøve.
-Hei! -Hei!
-Bor du her? -Ja. Ben lar meg bo her midlertidig.
-Skal jeg si at du er her? -Nei, jeg ringer på.
-Fiona? -Jules! Kom inn.
Jeg er på vei til jobben. Ben er her inne.
Jeg skal la dere snakke sammen.
Vi ses.
Hei.
Jøss... Du og Fiona, hva?
Hun er en herlig jente. Hun overrasket meg med middag i går.
Forholdet er helt nytt.
-Gratulerer. Jeg elsker henne. -Ja.
Jeg var klar tidlig i morges, siden kl. 04.
Matt og Paige dro på skoletur. Håper det er ok at jeg kom.
Ja da.
Jeg ville bare si...
...at jeg har sovet på det.
Jeg har ikke ringt Townsend ennå, men...
...jeg føler fortsatt at det er det rette.
Vel...
...jeg sov ikke så godt selv.
På grunn av dette?
Husker du da jeg kjørte deg til lageret?
Ja, jeg husker det.
Jeg så deg vise arbeiderne hvordan de skulle pakke klærne.
Jeg visste da hvorfor ATF var en suksess.
Ingen andre vil være så engasjert i firmaet ditt, Jules.
Det er ganske enkelt. About The Fit trenger deg, og du trenger det.
Noen har kanskje mer erfaring, men de vet ikke det som du vet.
Jeg har aldri hatt noe slikt. Ikke mange har det.
Denne store, vakre, spennende greia som du skapte.
Det er en drøm, er det ikke?
Skal du oppgi den i håp om at mannen din slutter å være utro?
Det henger ikke på greip.
Du burde være stolt over hva du har gjort.
Jeg vil ikke at noen tar det fra deg.
Du kom nok hit fordi du ville høre noe av dette.
Ja. Og kanskje også fordi du er min...
Praktikant.
Jeg hadde tenkt å si praktikant/bestevenn.
Men ingen grunn til sentimentalitet selv om vi kanskje begraves sammen.
Man kan ikke stå hverandre nærmere enn det.
I slike øyeblikk trenger man noen man kan stole på. Tusen takk.
-Jeg liker huset ditt så godt. -Takk.
Så?
-Skal vi? -Ok.
Velkommen tilbake. Jeg har noe kult å vise deg.
Husker du kunden som fikk tilsendt brudepikekjoler i grått?
Vi fikk leverandøren til å sende nye over natten.
-Ja. Rachel. -Se på dette.
Antoinette-kjolen i silkechiffon. De ser vakre ut.
Disse kom nettopp fra Mark Townsend.
-Her. -Takk.
Becky? Gi meg Townsends nummer.
Jules her. Hei, Alonzo, hva skjer?
Ok. Trenger vi så mange?
Jeg håper at jeg ikke er for sen. Ikke gjør dette for meg, Jules.
-Gjør det som føles rett for deg. -Herregud...
Jeg har lyst til å fortsette å drive firmaet. Det vet du vel?
Så gjør det. Jeg vil ikke at du blir ulykkelig.
Jeg er allerede ulykkelig.
-Jeg må fortelle deg noe. -Jeg vet det.
Er det nesten over? Jeg vet ikke hvor lenge jeg kan...
Nei, det er over.
Jeg er bare så lei meg og skammer meg så mye.
Jeg trodde at jeg skulle klare å være den mannen jeg sa at jeg skulle være.
Men et eller annet sted på veien...
...trodde jeg at jeg mistet deg.
Men det var faktisk meg.
Jeg gikk meg vill.
Det er en forvirrende verden. Jeg visste ikke hvem jeg var lenger.
Og nå vil du gi opp alt for meg?
Jeg akter ikke å la det skje.
Jeg elsker deg. Jeg skal gjøre ting så mye bedre hvis du lar meg.
Vær så snill, Jules. La meg rette opp i alt.
Vet du hva som hadde vært bra?
Om du hadde hatt med deg et lommetørkle.
Har du ringt Townsend ennå?
Hvis det er noen som ikke trenger en sjef, så er det deg.
Jeg skulle til å ringe og si at jeg hadde endret mening.
Det går bra her. Vi klarer oss.
-Jeg skal sørge for det. -Bra.
Becky? Hvor er Ben?
Jeg vet ikke. Han sa at han tok fri i dag.
Fiona?
Vet du hvor Ben er?
Hei.
Ok.
-Beklager at jeg forstyrrer. -Alt i orden. Kom her.
Strekk ut venstre arm, Jules.
Opp med venstre kne...
...pust og slapp av for å få indre balanse.
-Gjør jeg det riktig? -Nesten.
-Jeg har noe fint å fortelle. -Flott. Si det når vi er ferdig.
Pust dypt, Jules.
Sånn ja... Strekk det ut. Opp med denne.