For et halvt år siden blev jeg opsøgt af det spanske efterretningsvæsen.
De tilbød mig en betydelig sum penge. Jeg sagde ja.
De kendte til et forsøg på at tage deres penge uden deres vidende.
Hvis I ikke afleverer det hele, vil Nassau blive udslettet.
Jeg har mistet så meget. Jeg vil ikke også miste mit navn.
Vi skriver under, og så har vi både sikret os selv og pengene.
Såret burde være lægt bedre. Måske må jeg fjerne mere af benet.
Hvad gør en kolonimagt, når en guvernør -
- bliver afsat af pirater og slaver? Falder Nassau, falder det hele måske.
- Hvad sker der nu? - Nu finder vi Charles Vane.
Hvor er han?
Da du lovede at blive og befæste vores aftale, tog jeg det alvorligt.
Når du nu viser dig så ligeglad med, hvad der sker med min far -
- overbeviser du ikke nogen om, at du virkelig vil være deres ven.
Det går over. Det er bare feber på grund af såret.
Jeg klarer mig.
Få den ned på dækket.
Forpulede idiot! Kan du ikke engang binde et knob?
- Slap af! - Så!
Hvad foregår der her?
Hans surring gik op. Jeg har lige vist, hvordan det gøres.
Nogen kunne være blevet dræbt!
- Du har ikke vist det ordentligt. - Jeg kan sgu godt binde en surring.
Hvis han bandt den forkert, har du vist det forkert.
Hør nu her. Vi overbeviste dem om, at de har brug for os.
Vi har så afgjort brug for dem. Forstår du det?
- Det er nok ikke sidste gang. - Næppe.
- Hvordan skal det fungere? - De har deres ordrer.
- Overholder vi aftalen, gør de. - Det var ikke det, jeg mente.
Jeg troede, at krig betød, at vi bekæmpede og skræmte England.
At vi forhindrede det i at slå til mod Nassau.
Men det er ikke planen længere, vel? Nu handler det om at vinde sejr.
Du overbeviste dem.
Scott, hans hustru, deres folk og vores folk. Selv Silver.
Men ikke dig. Alle tager fejl undtagen dig.
Det er muligt.
Kaptajn! Skibe i sigte!
Værsgo, kaptajn.
Ocracoke Island. Derinde er Teach.
Om nogle timer indleder jeg en forhandling -
- og beder ham om noget, som han ikke kan give os.
Udfaldet af krigen vil afhænge af, hvordan det går.
Om få timer vil du måske fremstå vældig klog.
Hvad laver du? Fæld ham!
- Du ser godt ud. Så smuk som altid. - Du har altid været god til at lyve.
Da du stadig var sørøver, var jeg Sortskægs kvinde.
Mine ydelser var efterspurgte.
Alle mænd ville have det, berygtede mænd allerede havde.
Så drager du bort, og min forretning svinder ind.
Det er småfolk, der rammes hårdest, når markedet vender.
- Hvornår fortæller du mig det? - Hvad?
- Hvad han laver her. - Charles?
Jeg husker, da han havde tvunget dig bort fra Nassau.
Jeg husker, hvor vred og skuffet du var.
Du sagde, at du aldrig ville begå samme fejl igen.
Du havde lært på den hårde måde, at kun Gud skaber sønner.
- Situationen er anderledes nu. - Hvordan?
Det behøver ikke at holde så længe.
Lidt spansk kardæsk.
Det ramte mig her, da jeg ikke var meget ældre end ham.
En gang imellem bevæger det sig -
- rykker tættere på målet for endelig at falde i slag.
Et grumt, lille ur, hvis tikken er blevet meget høj.
Charles ved det vel ikke?
Kaptajn!
Det var pokkers.
Velkommen til Ocracoke.
Først var jeg fristet.
Men det føltes forkert at forråde guvernøren på den måde.
Og det virkede farligt, så jeg sagde nej.
Hvordan gik det så til?
Hvordan ender en ærlig stuepige i Spaniens sold?
Få dage efter mit nej ...
... kom jeg sent hjem fra arbejde.
Det var ikke usædvanligt, at mine børn allerede sov, når jeg kom hjem.
Men den aften var mine børn ikke alene.
Manden, der havde opsøgt mig, Grandal -
- ventede på mig.
I venstre hånd holdt han en kniv, i højre hånd en pung.
Han sagde, at mine børn ville få noget af ham denne aften.
Han bad mig vælge hvad.
Det er den slags mennesker, det handler om.
Det er den slags, de er i stand til.
Jeg kan ikke tænke mig, hvad de gør, hvis de stjålne penge ikke afleveres.
Her har I skibets ladningsmanifest. Guldet er klar til afsendelse.
- Vi afsejler inden for en time. - Læg det på mit kontor.
Jeg har lige talt med miss Hudson.
Jeg har haft mistanke et par gange. Måden, hun betragtede mig på.
Men jeg ignorerede det.
Jeg troede bare, hun frygtede, at vores forhold blev upassende.
Hvad sagde hun?
Har hun rapporteret, at vi leder efter pengene?
Det handler ikke længere om pengene for dem.
Det var slemt nok, da guldet blev stjålet.
Nu er det så blevet vekslet om til noget -
- der er lettere at skjule og smugle bort.
Det er ikke tyveri. Det er en fornærmelse.
Og fornærmelser mod imperier kræver svar.
Det er altså blevet personligt?
Det handler om min troværdighed.
Enten får jeg leveret alt tilbage, eller også mislykkes det -
- og mine forsøg på at undskylde det vil blot øge deres mistanke om -
- at jeg er en del af piratproblemet.
Så sejler flåden i Havana af sted for at jævne Nassau med jorden.
Vi kan kæmpe imod og forsvare øen.
- Vi er ikke uden midler. - Ikke "vi". Ikke os to.
Hvis mit forehavende resulterer i et spansk angreb på briterne -
- noget, der kan kaste imperiet ud i en krig -
- bliver jeg kaldt hjem til London, og Jeres dødsdom gælder på ny.
Nassaus bedste chance for at overleve er med mig som leder.
Men hvis ikke vi finder Jack Rackham og Anne Bonny og deres tyvegods -
- så er det nok ude med Jer og mig.
- Undskyld, hvor skal den vogn hen? - Til fortet.
- Med hvilket formål? - At reparere det.
Javel.
- Er I kun jer to? - Vi er en hel flok deroppe.
Guvernøren vil have det klar ved månedsskifte.
Og det fort genopbygger næppe sig selv.
Nej, det gør det vel ikke.
Stå stille.
Sådan.
Nå, hvad synes du?
Bortset fra brystgardinerne?
Det kaldes en kravat.
- Det er den slags, de går med. - Hvem?
Respektable mænd.
Okay, okay.
- Fødested? - Bristol.
- Profession? - Skibstømrer.
- Hvilket skib har I arbejdet på? - Buccaneer.
Hvad fanden laver du her?
Det er en kravat. Respektable mænd går med den slags.
Pyt med det. Du burde være langt væk. Hvorfor er du kommet tilbage?
Det virkede fornuftigt at have sådan et stykke papir.
Og derudover ville jeg gerne ved selvsyn se -
- den nye guvernør slås med det lort, som jeg har stået til halsen i.
Men hvad ser jeg? Gaderne er fejet -
- næringslivet blomstrer, og du er klædt som en tyrkisk skøge.
Blot fordi en mand kom og stillede sig på stranden og bad jer om det.
- Du er vred. - Jeg er forundret.
Han tilbyder en lavere løn, forlanger mere arbejde -
- og sætter flere restriktioner. Alligevel har han vundet dem for sig.
Hvordan er det muligt?
Jeg ved, det er svært at tro, når man tænker på mit udseende -
- men det er ikke så ringe endda.
Næste.
- Hvad er Jeres navn? - John Rackham.
Hvad er der?
Guvernøren vil gerne tale med Jer.
- Pas på ham. Jeg henter Fremah. - Jeg sagde nej.
- Det ved jeg godt. - Jeg vil ikke have hjælp.
Det går over. Jeg finder et sted at være, indtil det er overstået.
Jeg forstår, at du ikke vil have, at nogen ser dig sådan her.
Men hvorfor vælger du at lide? Du må da kunne skaffe bedre medicin.
- Det har intet med medicin at gøre. - Jo.
Jeg må ikke fremstå svag. Jeg må ikke være svag.
Hverken foran mine eller dine folk. Ikke foran nogen.
I lang tid har jeg holdt sammen på det hele.
Jeg har holdt styr på mine mænd og taget mig af dem.
Det kan kun fortsætte, hvis jeg ser stærk ud.
Det gør jeg ikke, hvis I går og pirker til mig -
- eller jeg ligger og savler i en opiumrus og snakker sort.
Så jeg kommer igennem det her, på samme måde som jeg plejer.
Der er ingen, der har forberedt dig på det her, er der?
Hele livet er jeg blevet oplært til at tage min mors plads.
Til at vide, at jeg derefter altid ville være den, der gav omsorg -
- fremfor en, andre tog sig af.
Du er frustreret. Du er vred og træt.
Ingen andre ved hvorfor. Du ved det sikkert ikke engang selv.
Men jeg ved det godt.
Kronen er altid en byrde.
Men man kan ikke bære den, hvis man ikke kan stå på benene.
I mistede næsten riggen i en storm, en storm, I selv søgte ind i.
I var nær døde af sult i kalmebæltet. I var nær blevet henrettet af dem.
Enten er du udødelig, min ven, eller også lever du på lånt tid.
Under alle omstændigheder er jeg her, og vi bør drøfte vores alles fremtid.
Hvilken fremtid ser du for dig?
Jeg vil samle styrker og genindtage Nassau.
Erobreren er mest sårbar, når han tror, han har sejret.
Der er der, Nassau står lige nu.
England sidder på øen, men den skal have forsyninger udefra.
Den er afhængig af handel.
Vi gør det umuligt for ham.
Vi forfølger hans skibe og stjæler hans forsyninger.
Vi får ham til at tære på pengene og indbyggernes velvilje -
- indtil han er svag nok til at udfordre.
Indtil vi kan gå ind med flåden og genindtage bugten.
Da Nassau var mit hjem, var de fleste på stranden slet ikke mænd endnu.
Jeg har sejlet med Ben Hornigold, Sam Bellamy og Henry Avery.
Ligget i strid med dem, stjålet fra dem og mistroet dem.
Men vi vidste alle, hvem vi var.
Så kom en mand og sagde, at det, vi gjorde, var forkert.
Han sagde, hvad Nassau burde være, og hvad han kunne gøre det til -
- hvis alle gjorde, som han sagde.
Og nu er du her igen og gør det samme.
Du opgav alt for tidligt.
Det var på høje tid.
At du ikke kan se det -
- gør det tydeligt for mig, at du aldrig har forstået det.
Flåden er alt, hvad der er tilbage.
Så længe den er min, forbliver Nassau fortid.
Den er ikke din. Det har den aldrig været.
De skibe, deres kaptajner og besætninger -
- svor at følge mig, ikke dig.
Der blev givet løfter, og jeg er her for få dem indfriet.
Tror du, at jeg bare træder til side og lader dig fremføre dit krav?
Jeg vil blæse på, hvad du gør eller ikke gør.
Det er ikke din afgørelse. Det er hans.
Jeg ønsker at genoplive vores pagt. Den, vi svor at holde i hævd.
Hvis du rejser dig og står ved den, vil flåden følge os.
- Du var der ikke. - Nej.
Men hvis jeg havde været, havde det ikke været nogen tvivl.
Så havde vi opbygget det forsvar, vi blev enige om.
Du skulle have set deres ansigter. Dem, der nedlagde våbnene.
Dem, der tog imod vores penge -
- og derpå forsøgte at sælge mig til vores fjender.
Nassau er dødt.
Det fortjener ikke mere fra mig eller mændene her på stranden.
Vi er endelig fri, og det ser jeg ingen grund til at ændre på.
Hvis du ønsker at rejse din vej, har du min tilladelse.
Men jeg tror ikke, at du har tænkt dig at rejse.
Nej, det har jeg ikke.
Jeg tillader ikke en afstemning om, hvem flåden skal følge -
- med risiko for, at du svækker min styrke -
- ved at lokke et vildfarent mindretal med dig.
Det regnede jeg heller ikke med.
Vi har altså én flåde og to mænd, der gør krav på den.
Jeg kender kun én måde at løse en sådan tvist på.
Med pistoler og derpå sværd.
Kaptajn Rackham. Det er en fornøjelse endelig at møde Jer.
- Noget at drikke? - Ja tak.
Jeg beklager forvirringen. Vi to kender ikke hinanden.
Jeg kender godt Jer lidt. Jeg har læst Jeres bog.
- Jaså? - Det meste af den.
Jeg læste den vel ikke til ende, men jeg fik fat på det centrale.
Og hvad mener I så er det centrale?
En rigmandssøn står til søs -
- antagelig for at bevise noget over for sine forældre.
Han søger eventyr, lærer sine egne begrænsninger at kende -
- mister alt, men falder over en fantastisk historie.
I må forstå, at jeg er meget kritisk i min læsning -
- men folk har jo kunnet lide den, og den har gjort meget godt for Jer.
Til lykke med alt det.
Tak.
Alt dette til trods ...
... har I og jeg noget tilfælles, hvad stedet her angår.
Derfor håber jeg, at I forstår, hvorfor I er her i dag.
- Og hvad jeg vil bede Jer om. - Hvilket?
Jeg ved, at I fjernede en hel del guld fra fortet.
Jeg ved, at I har det, og jeg skal bede Jer aflevere det.
Ellers er det ude med os alle.
Du kan ikke vinde.
I lå for vindstille i ugevis uden mad og drikke.
Det ville til hver en tid være en hård kamp. Men i svækket tilstand ...
Så svækket er jeg ikke.
Han har ikke været pirat i årevis. Han er mere sårbar, end han tror.
Så sårbar er han ikke. Og hvad skal det nytte?
Vil du ofre dit eget liv for en ø fuld af utaknemmelige svæklinge?
De mænd går derhen, hvor man fører dem.
Rogers overbeviste dem, før du kunne, men de kan vindes tilbage.
Og lad os ikke bilde os ind, at jeg gør det for deres skyld.
Jeg gav dig mit ord. Trykkede din hånd.
Lovede at forsvare øen med dig.
Men mit løfte til ham går meget længere tilbage.
- Det, jeg skylder ham ... - Jeg er ligeglad.
Jeg vil blæse på dit håndtryk og det, du føler, at du skylder ham.
Det her er for vigtigt til den slags.
De har taget mit hjem fra mig.
Det kan jeg ikke ignorere. Kan du?
Glem mig og Teach. Glem loyalitet, pagter, ære og gæld.
Det eneste vigtige spørgsmål er dette: Hvem er du?
Kender Spanien til omvekslingerne?
Ja, og de er misfornøjede.
Hvordan kan I vide, at de ved det?
Så hvis ikke vi leverer det tilbage, er det Rosario-angrebet om igen?
Noget i den stil.
Jeg forstår, hvorfor I gjorde det.
Jeg ved, hvordan det er at miste alt uden at kunne stille noget op.
Det er fristende at beholde noget, der kan gøre det umagen værd.
Men det ændrer ikke ved det, vi står over for.
Hvis Spanien invaderer os på grund af det her -
- bliver Jeres ansigt det første, de ser.
Jeg hørte Henry Averys navn som barn.
Jeg hørte granvoksne mænd nævne det med ærefrygt.
Jeg kom hertil fast besluttet på at opnå det samme.
Det bliver ikke på den måde, jeg forventede, gør det?
Det gør det aldrig.
Vil I høre mit råd?
Vil I have indflydelse på, hvordan man taler om Jer?
Så skriv en bog.
Hvad vil I gøre nu og her?
Har I en pen?
Han siger ja til at samarbejde. En mand tager ind i landet med dette.
En besked til hans partner om at vende tilbage med det stjålne.
Han sagde, hun kunne være på vagt, og bad om, at vi kun sendte en.
Giv det til løjtnant Hersey. Jeg giver ham nærmere instrukser.
- Anne skal man ikke spøge med. - Heller ikke løjtnant Hersey.
Jeg hørte, Jack blev anholdt i dag. Jeg vil gerne vide hvorfor.
- Hvad sker der, hvis han taber? - Så dør han.
- Hvad sker der med os? - Det ved jeg ikke.
Vi får nok en chance for at slutte os til flåden og blive sørøvere igen.
Da dine folk ville have mig med i besætningen -
- sagde de, at kaptajnen var værd at følge.
At han var en stærk og klog mand.
Men lige nu kan jeg ikke greje, hvem I ønsker skal vinde kampen.
Kan du forklare mig det?
For nogle dage siden kunne jeg forklare det hele.
Han skulle dø, og vi ville blive fri for sørøveriet og ham.
Med alt det, han har gjort, ville det kun være rimeligt.
En af grundene til, at jeg har kunnet stå ved hans side -
- er, at jeg vil være til stede, når hans skæbne indhenter ham.
Og tingene igen begynder at give mening.
Dette er et spørgsmål om ære. Det skal afgøres en gang for alle.
Parterne har indvilget i at kæmpe og følge de gængse regler.
Desuden må man hverken bede om eller give pardon.
Spænd hanen på jeres pistoler.
Ingen må røre sig, før jeg har talt til tre.
En, to, tre!
Tag ham. Og forsvind fra min strand!
Hvis du ikke vil tage opiummet, så bid i det mindste i den her.
Gør det nu bare.
Byrden, jeg ikke var forberedt på, er ikke mandskabet.
Det er ham.
Flint?
Det, han vil have -
- det, han behøver, det, han frygter.
Hvilke afgrunde. Dybe og mørke.
Jeg gør mest nytte ved at styre ham i den rigtige retning.
Jeg er steget med ham ned i dybet for at kunne det.
Men jeg er ikke den første, der har været der.
Der har været hans følgesvend.
Og de andre, der har skuet dybet ...
... er aldrig kommet op igen.
Deres fejltagelse var måske, at de forsøgte at gøre det alene.
For at bevæge sig derned har man måske brug for en anden -
- som kan holde fast i rebet og finde en vej op.
Måske.
Det kan ikke have været let for dig. Det var ikke det, du havde tænkt dig.
Men afslutningen på det her bliver måske ikke helt, som du tror.
Hvordan det?
Når Anne vender tilbage med værdierne, er Nassau sikret -
- og alle vil vide, at det er takket være Jack Rackham.
Så har jeg altså reddet Nassau.
Og du tror, historien vil bevares for eftertiden?
Det ved jeg. Det vil jeg sørge for.
Det lyder som en blodfattig historie.
En, det kræver løfter at holde i live.
Når den nuværende historie udfolder sig, kan jeg love dig for -
- at den vil spredes af egen drift.
Hvad skal det betyde?
Jeg var lamslået over, hvor hurtigt manden havde gennemført erobringen.
I hvor høj grad han havde fået alle over på sin side.
Men i virkeligheden har der slet ikke fundet en erobring sted.
Det ser bare sådan ud.
En erobring er en absolut størrelse. Den er enten sket eller ikke sket.
Uden den resterende skat er den ikke.
Hvad har du gjort, Jack?
Jeg har givet Anne besked om at tage skatten og forsvinde.
Nej. Guvernøren så dit brev til hende.
Tror du ikke, jeg kan give Anne en skjult besked om at flygte?
Et brev formuleret efter guvernørens hoved -
- ville ikke lyde, som om det kom fra mig.
Hun forstod uden tvivl det, der stod mellem linjerne.
Så nu har jeg indledt duellen mellem mig selv og guvernøren.
Reglerne er enkle. Jeg lader ham ikke få skatten.
Uanset om han lokker eller bruger vold -
- vil jeg nægte ham skatten og sejren.
Dermed har jeg sørget for, at hvad der end sker med Nassau -
- så bliver det ikke engelsk.
- Gør det ikke. - Det er allerede gjort.
Der vil altså ske en af to ting.
Enten erkender Rogers nederlaget og rejser, og jeg får Nassau tilbage.
Eller også nægter han det hårdnakket, og Spanien jævner stedet med jorden.
Det engelske flag vil brænde, og en ny piratrepublik opstå.
Men denne gang vil alle her vide, at det skete takket være mig.
Jeg er bange for, at vi har begået en stor fejltagelse.
Jeg forstår, hvad du ser i dem. Silver og Flint.
Men deres forhold er meget ustabilt -
- og vi lagt har vores liv i deres hænder.
Disse mænd nåede til vejrs -
- fordi ingen som de kan forme verden med deres vilje.
Skabe en historie og erobre folks hjerter med den.
Men den mest besættende historie kræver en skurk.
Og hvis enten kaptajn Flint eller mr. Silver -
- ser en skurk i den anden, eller, endnu værre, i os -
- så er alt tabt.
De har stor værdi for os -
- men vi må styre dem, så noget sådant ikke sker.
Hvordan?
Jeg ville ønske, at vi to ikke havde været adskilt i så mange år.
Jeg ville ønske, jeg havde fundet en måde at være en bedre far på.
Men jeg var fast besluttet på at efterlade dig noget -
- at give dig det, som ingen kan tage fra dig.
Og som ville gøre dig stærk nok til at forstå deres verden -
- stå i forbindelse med deres verden -
- og føre krig mod deres verden.
Men hvis de og deres historier er ét, er du nødt til at kende dem.
Når vi en dag kan kalde dem fjender, vil du være forberedt.
Skurken er det afgørende i historien.
For at håndtere vores nuværende partnere må vi sikre os -
- at alle er enige om, hvem der er skurken.
Tidligere i dag, før vi vidste, at Rackham stadig var på øen -
- virkede I sikker på, at vi ville finde ham og hans veninde.
Det var muligt, fordi de ikke vidste, at vi ledte efter dem.
Hvorfor har jeg på fornemmelsen, at nu, hvor de ved det -
- og har sat sig for at bringe dette styre til fald -
- er I ikke så optimistisk længere?
Militsen vil hjælpe os, og måske har vi heldet med os.
- Ellers må I være klar ... - Jeg er klar til hvad som helst.
Anne Bonny skal findes.
Tyvegodset skal findes. Det er det eneste vigtige nu.
Og når det er sagt -
- så er velviljen hos Nassaus beboere ikke ubegrænset.
Jo længere det her varer, desto mere risikabelt bliver det.
Hvis jeg finder pengene, men mister min opbakning ...
Det gør I ikke. Hvis I har mig, har I folkets opbakning.
Min garanti er tilstrækkeligt for dem.
Ja, Jack og Anne var mine kompagnoner og venner.
Og mere til.
Men nu er de blevet noget andet.
Jeg har ofret for meget for at bygge noget op her.
Jeg lader dem ikke tage det fra mig.
Han tilbød mig bare sit venskab.
Jeg svigtede ham én gang og angrede det i flere år.
Og nu står vi her igen.
Sig, jeg ikke har gjort det for ingenting.
Jeg vil ikke lyve for dig. Flåden ville have været en hjælp.
Vi har aktiver og allierede.
Spørgsmålet er, hvordan vi bruger dem.
Måske kan jeg hjælpe.
Jeg har noget at føje til vores aktiver.
Før Ocracoke kaprede vi et skib.
En spanier med vigtige efterretninger om bord.
Det meste var ødelagt, men én oplysning fandt vi.
Noget, alle affærdigede, da det ikke havde umiddelbar værdi.
- En oplysning om hvad? - Penge.
Taget fra Urca-guldet i fortet og omsat i en anden form.
Ædelstene, som Spanien holder en guvernør ansvarlig for.
Værdier, som med den rette anvendelse -
- kunne blive nøglen til besejringen af briterne i Nassau.
Spørgsmålet er, om vi kan finde dem før ham.
Tekster: Lasse Hoff www.sdimedia.com