Ihan kuin minut olisi kirottu.
Jonkin sellaisen vuoksi, mikä tapahtui ennen syntymääni.
Kauan sitten oli yksi perhe.
Papá oli muusikko.
Koko perhe lauloi, tanssi ja oli onnellinen.
Mutta hänellä oli unelma. Hän halusi soittaa koko maailmalle.
Yhtenä päivänä hän lähti kitaransa kanssa eikä palannut.
Ja mamá...
Hän eijäänyt itkemään häipyneen muusikon perään.
Hän poisti elämästään musiikin ja keksi keinon -
elättää tyttärensä.
Hän kääri hihansa ja opetteli tekemään kenkiä.
Hän olisi voinut tehdä karkkeja, raketteja tai kimaltavia asuja -
painijoille, mutta hän valitsi kengät.
Sitten hän opetti taidon tyttärelleen.
Ja myöhemmin vävypojalleen.
Sitten oli lastenlasten vuoro.
Suvun kasvaessa kasvoi myös liikeyritys.
Musiikki oli rikkonut hänen perheensä,
mutta kengät sitoivat suvun yhteen.
Se nainen oli isoiso- isoäitini, mamá lmelda.
Hän kuoli ennen minun syntymääni.
Mutta meillä kerrotaan se tarina joka vuosi Día de los Muertosina,
kuolleiden päivänä.
Ja hänen pikkutyttönsä on isomummini, mamá Coco!
Hola, mamá Coco.
Mitä pikku Julio?
Olen oikeastaan Miguel.
Mamá Cocon muisti reistailee,
mutta juttelen hänelle usein. Kerron hänelle melkein kaiken.
Ennen juoksin näin. Mutta nyt näin, paljon nopeammin.
Ja voittaja on Kamppailija-Coco!
Minulla on tässä hymykuoppa, mutta täällä ei.
Hymykuoppa, ei hymykuoppaa.
Miguel, syö ruokasi.
Abuelita eli isoäiti on mamá Cocon tytär.
Olet laiha kuin riuku, mijo. Ota lisää.
No, gracias.
Kysyin, otatko lisää tamaleja.
Sí?
Sitähän minäkin!
Abuelita hoitaa taloutta ihan kuin mamá lmelda aikoinaan.
Ei musiikkia!
- Y aunque la vida - Ei musiikkia!
Olemme kai Meksikon ainoa perhe, jossa vihataan musiikkia.
Eikä se haittaa muita kuin minua.
- Tule kotiin lounaalle, mijo. - Olet rakas, mamá.
Minä olen erilainen kuin muu perheeni.
- Hola, Miguel! - Hola!
- Muchas gracias. - De nada, Miguel.
Hei, Dante!
Istu. Maahan. Kieri. Ravista.
Tassu!
Hyvä poika, Dante.
Tiedän, etten saisi pitää musiikista.
Mutta syy ei ole minun. Se on hänen!
Ernesto de la Cruz. Kaikkien aikojen suurin muusikko.
Juuri tällä plazalla Ernesto de la Cruz esiintyi ensi kertaa,
ja hänestä tuli Meksikon historian rakastetuin laulaja.
Kun hän aloitti, hän olijoku tuntematon Santa Ceciliasta, kuten minä.
Mutta kun hän esiintyi, kaikki rakastuivat häneen.
Hän esiintyi elokuvissa.
Hänellä oli makein kitara! Hän osasi lentää!
Ja hän teki parhaat laulut.
Mutta ehdoton suosikkini on...
Mua muistathan
Vaikka tiemme erkanee
Mua muistathan
Jo kuivaa kyyneleet Mä vaikken ole vierelläs
Sä sydämeenijäät Ja laulun siivin luokses tuun
Vaikket mua nää Mua muistathan
Joudun jälleen lähtemään
Mua muistathan
Kun iltaan sointu viriää
Sulle laulut kauneimmat Mä aina omistan
Kunnes syliin sut taas saan
Hän eli elämää, josta voi vain uneksia.
Vuoteen 1942.
Silloin hän jäi ison kirkonkellon alle.
Haluan olla kuten hän.
Kun joskus katson de la Cruzia, tunnen yhteyden häneen.
Ehkä minäkin voisin joskus esiintyä kuten hän.
Ellei perhe vastustaisi.
- Ai-ai-ai, muchacho. - Mitä?
Pyysin kiillotuksen, en elämäntarinaa.
Aivan. Anteeksi.
En voi puhua asiasta kotona.
Sinuna marssisin perheesi eteen ja sanoisin:
"Hei, olen muusikko. Ottakaa tai jättäkää."
- En voisi ikinä sanoa noin. - Olethan sinä muusikko?
En tiedä. Soitan omaksi huvikseni.
Tuliko de la Cruzista maailman paras taitonsa piilottamalla?
Ei. Hän käveli plazalle ja antoi kitaran soida.
Mira, mira, he laittavat paikkaa kuntoon iltaa varten.
Kuolleiden päivän kykykilpailu.
KUOLLEIDEN PÄIVÄN KYKYKILPAILU PLAZA SANTA CECILIA
Haluatko laulaa kuten sankarisi? Ilmoittaudu kilpailuun!
Enkä. Perheeni suuttuisi.
Jos sinua noin pelottaa, niin tee sitten kenkiä.
Mitä de la Cruz aina sanoi?
Tartu hetkeen?
Näytä, mitä osaat, muchacho.
Olen ensimmäinen yleisösi.
Miguel!
- Abuelita! - Mitä sinä täällä teet?
Jätä poika rauhaan.
Doña, älkää. Hän kiillotti kenkiäni.
Minä kyllä tunnen temppusi. Mitä hän sinulle sanoi?
Hän vain näytti kitaraansa.
Häpeäisit.
Lapsenlapseni on herttainen angelito querido cielito.
Ei hän halua mukaan kuvioihisi. Pysy loitolla pojasta.
Ay, pobrecito. Estás bien, mijo.
Ei sinun pitänyt tulla tänne.
Lähdetään kotiin. Nyt.
Montako kertaa sinulle on sanottu? Plaza on täynnä mariacheja.
Kyllä, tío Berto.
- Ei, ei, ei. - Mene pois. Hus!
Sehän on Dante.
Älä nimeä kulkukoiraa. Tai se seuraa aina. Hakekaa kenkäni.
Löysin poikasi soittolavan luota.
Ay, Miguel!
Tiedät, että abuelita vihaa sitä paikkaa.
- Minä vain kiillotin kenkiä. - Muusikon kenkiä!
Mutta plazalla on paljon asiakkaita.
Jos abuelita kieltää, niin plazalle ei mennä.
- Mutta entä illalla? - Mitä illasta?
Siellä on kykykilpailu, ja ajattelin...
- Ilmoittautua? - Ehkä.
Kykykilpailussa tarvitaan kykyjä.
Mitä ajattelit esittää? Kengänkiillotustako?
Nyt on kuolleiden päivä.
Kukaan ei lähde minnekään. Ilta kuuluu perheelle.
Alttarin luo. Vámonos.
Älä mulkoile siinä.
Kuolleiden päivä on vuoden ainoa yö, jolloin esi-isät tulevat vieraisille.
Kun kuvat pannaan alttarille, henget pääsevät tulemaan.
Tämä on hyvin tärkeää.
Jos kuvaa ei ole, ei voi tulla.
Heille on tehty ruokaa ja tuotu sitä, mistä he pitivät, mijo.
Näemme vaivaa, jotta saamme suvun koolle.
Et saa livahtaa omille teillesi. Minne matka?
Luulin, että tämä oli tässä.
Ay, Dios mio. Perheenjäsenen kuluu olla läsnä.
- En halua, että sinusta tulee kuin... - Kuin mamá Cocon papá?
Älä sano ääneen sitä nimeä. Hänet on paras unohtaa.
Mutta sinähän se...
Minä vain...
Mutta minä...
Papá? Tuliko papá jo?
Rauhoitu, mamá.
Tuleeko papá jo kotiin?
Ei. Kaikki on hyvin. Olen tässä.
Kuka sinä olet?
Lepää, mamá.
Olen ankara sinulle, koska välitän. Miguel? Miguel?
Mitä tuon pojan kanssa tehdään?
Aivan. Juuri sitä hän tarvitseekin.
Sinä. Tule tänne. Tänne, Dante. Äkkiä!
Joudun vielä pulaan vuoksesi. Joku saattaa kuulla.
Kunpa joku haluaisi kuulla soittoani.
Joku muu kuin sinä. Hyi. Hyvä on.
Perfecto!
MUA MUISTATHAN
Minun täytyy laulaa! Minun täytyy soittaa!
Musiikki ei vain ole minussa, vaan se on kaikki.
Kun elo masentaa, tartun kitaraan.
Muut totelkoot sääntöjä, minä kuuntelen sydäntäni.
Tiedätkö sen tunteen kuin jossain soisi laulu?
Ja se soisi vain sinulle?
Tunne voimistuu
Ja se kietoo mut valtaan
Oi kuinka voi tahto näin Sielun pohjaa pakottaa
Usko vain, sisar.
Mutta padre, hän ei kuuntele minua.
Kyllä hän kuuntelee. Musiikkia.
Laulussa on, laulussa on Avain sydämen muutokseen
Älkää aliarvioiko musiikin voimaa.
Mutta isäni ei ikinä anna lupaa.
Minä en enää lupia kysele.
Kun näkee hetkensä, sitä ei saa päästää käsistään.
Siihen täytyy tarttua!
Herra de la Cruz, kuinka onnistuitte tarttumaan omaan hetkeenne?
Minä uskoin unelmaani. Kukaan ei ojentanut sitä minulle.
Minun itse täytyi tarttua siihen.
- Tarttua tiukastija tehdä siitä totta. - ...ja tehdä siitä totta.
Nyt ei enää piileskellä, Dante. Minun on tartuttava hetkeeni!
Soitan kykykilpailussa, tuli mitä tuli.
Kuolleiden päivä on alkanut!
Ei. Pitää tehdä selvä polku.
Terälehdet johtavat esi-isät kotiin. Henget eivät saa eksyä.
Opastetaan heidät nauttimaan alttarin herkuista ja lahjoista.
Mamá! Minne tämä pöytä tulee?
Sisäpihalle.
- Keittiön eteenkö? - Si. Toisen pöydän viereen.
- Mene sen alle! - Miguel?
Ei mitään! Mamá ja papá. Minä...
Abuelita sai tänään aivan suurenmoisen ajatuksen.
Päätimme, että pääset vihdoin suutarin oppiin.
- Mitä? - Et enää kiillota kenkiä.
Saat tehdä niitä joka päivä koulun jälkeen.
Voi, pikku Migueli-ti-ti-ti-tito käy jatkamaan suvun perinnettä.
Ja vielä kuolleiden päivänä. Esi-isäsi ovat ylpeitä.
Teet kohta sandaaleja niin kuin tía Victoria!
Ja siipikärkiä, kuten papá Julio.
Mitä jos en osaakaan?
Voi, Miguel. Sinulla on koko perhe apunasi.
Olet Riveran sukua. Ja Riverat ovat...
Suutareita. Henkeen ja vereen.
Hyvä poika! Berto!
Ota pullo esille. Nyt nostetaan malja.
Dante! Älä! Seis!
Ei, ei, ei! Ei!
De la Cruzin kitara?
Papá? Papá?
Mamá Coco, onko isäsi Ernesto de la Cruz?
Papá! Papá!
Papá! Papá! Se on hän!
Tiedän, kuka isoisovaari oli.
Tule heti alas sieltä, Miguel.
Mamá Cocon isä oli Ernesto de la Cruz!
- Mistä sinä puhut? - Minusta tulee muusikko.
Mitä tämä on? Salaatko asioita perheeltäsi?
Poikahan viettää aikaansa plazalla.
- Saa päähänsä hulluja haaveita. - Eivät ne ole haaveita.
Tuo mies oli Ernesto de la Cruz! Kaikkien aikojen muusikko.
Emme ole kuulleet hänestä mitään.
Oli kuka oli, hän hylkäsi silti perheensä.
En halua sitä pojalleni.
Sanoit, että perhe auttaa.
De la Cruz on minun perhettäni.
Minun kuuluu tehdä musiikkia.
Ei ikinä! Tuon miehen musiikki oli kirous. En salli sitä.
Jos antaisitte edes...
Tottele omaa perhettäsi. Ei enää musiikkia.
- Kuunnelkaa, kun soitan. - Älä väitä vastaan.
Haluatko päätyä tuollaiseksi? Unohdetuksi?
Hyljeksityksi perheen alttarilta?
En edes halua millekään tyhmälle alttarille.
- Ei! - Mamá!
Noin. Ei kitaraa. Ei musiikkia.
Tulehan. Olosi paranee, kun syöt yhdessä perheen kanssa.
En halua kuulua tähän perheeseen!
Miguel! Miguel!
Haluan soittaa plazalla kuten de la Cruz. Vieläkö ehdin?
Onko sinulla soitinta?
Ei. Mutta jos voisin lainata kitaraa...
Soittajilla on omat soittimet.
Jos löydät kitaran, niin pääset kilpailuun.
- Lainaisitko kitaraasi? - Valitan, muchacho.
- Onko teillä ylimääräistä kitaraa? - Ei.
- Tarvitsen sitä vain hetken. - Ala laputtaa, pentu.
Isoisovaari? Mitä minä nyt teen?
"TARTU HETKEEN!"
Ei, ei, Dante! Seis! Hiljaa!
Anteeksi.
Señor de la Cruz, älä suutu. Olen Miguel.
Olen lapsenlapsenlapsesi. Minun täytyy lainata tätä.
Perheen mielestä musiikki on kirous.
Kukaan ei ymmärrä, mutta sinä olisit ymmärtänyt.
Olisit käskenyt seurata sydäntä ja tarttua hetkeen.
Joten jos sinulle sopii, minä soitan plazalla. Ihan kuin sinä.
Cruzin kitara! Se on poissa!
Joku varasti de la Cruzin kitaran!
Ikkuna on rikki. Katsokaa!
No niin, kuka siellä on?
Anteeksi. En ole varas. De la Cruz on minun...
Ei täällä ole ketään.
- Miguel! - Mamá!
Miguel, tule kotiin. Missä sinä olet?
Dios mio! Pikku poika. Oletko kunnossa? Autan sinut ylös.
Kiitos. Minä...
Älä tee noin!
Onpa tyttö kasvanut.
Dante!
Näetkö minut? Odota! Mitä tämä on? Dante!
Voi, anteeksi. Anteeksi.
Miguel?
Oletko täällä? Täällä, täällä. Ja näet meidät?
Meidän Migueli-ti-ti-ti-to!
Kerro, mistä me tunnemme.
Olemme sinun perhettäsi, mijo.
- Tía Rosita? - Sí.
- Papá Julio? - Hola.
Tía Victoria?
Hän ei vaikuta kokonaan kuolleelta.
Mutta ei ole täysin elossakaan.
Haetaan mamá lmelda. Hän osaa hoitaa asian.
Kuulkaa! Mamá lmelda.
Hän ei pääse tänne.
- Hän on jumissa! - Toisella puolen!
Tío Oscar? Tío Felipe?
Hei, Miguel.
Tämä taitaa liittyä jotenkin sinuun.
Jos mamá lmelda ei pääse tänne...
Niin me menemme hänen luokseen. Vámonos!
Tule, Miguel. Tänne vain.
Dante? Odota.
Pysy mukana, poika. Emme tiedä, missä...
Tämä ei siis olekaan unta. Te olette siellä.
- Mitä oikein luulit? - En tiedä.
Ajattelin, että se on niitä satuja, joita aikuiset kertovat lapsille.
- Kuten vitamiinit. - Vitamiinit ovat totta.
Ehkä uskon nyt niihinkin.
Mija, ei ole kilttiä tuijottaa... Ay! Santa Maria!
Ovatko nuo alebrijejä? Mutta nuohan ovat...
Eläviä alebrijejä. Henkiolentoja.
Ne opastavat sieluja.
Varokaa. Niiden caquitoja on joka puolella.
Tervetuloa takaisin kuolleiden maahan.
Esittäkää lahjat paluuportilla.
PALUU
Tervetuloa. Onko tullattavaa?
On, churroja. Perheeltä.
Oikein mukavaa. Seuraava.
Jos tarvitsette apua, saatte apua virkailijoiltamme -
sukutapaamisten osastolla.
LÄHTEVÄT
Ja seuraava perhe.
Oi! Kuvat näkyvät poikanne alttarilla. Ihanaa vierailua.
Gracias.
Muistakaa palata ennen auringon nousua. Pitäkää hauskaa.
Seuraava. Kuva on hammaslääkärin alttarilla. Pitäkää hauskaa.
- Gracias. - Seuraava?
Kyllä, minä se olen. Frida Kahlo.
Unohdetaanko skannaus?
Kuvani on niin monella alttarilla, että kone menisi sekaisin.
Hitsi. Valokuvaasi ei ole missään, Frida.
Valehtelin, kun sanoin olevani Frida.
Pyydän anteeksi.
Jos ei kuvaa alttarilla, ei pääse yli sillan.
Minä vain kipaisen siellä. Et edes huomaa sitä.
Hei!
Melkein perillä. Vielä vähän.
Hupsista keikkaa.
Hyvä on. Selvä, sama se. Tyhmä kukkasilta!
En tiedä, mitä tekisin, jos kuvaani ei olisi missään.
- Seuraava. - Tule, mijo. Meidän vuoromme.
Tervetuloa, amigos. Onko tullattavaa?
Itseasiassa on.
Hola.
Huomio Marta Gonzales-Ramos. Ilmoittautukaa tasolla seitsemän.
Kaipaan nenääni.
SUKUTAPAAMISTEN OSASTO
Voitteko auttaa meitä? Pitää ehtiä kymmenille alttareille.
Emme tapaa ex-vaimosi sukua kuolleiden päivänä.
Vaadin paikalle päällikkövirkailijan.
Olen pahoillani, señora. Kuvaanne ei ole esillä.
Minun kuvani laitetaan aina esille alttarille.
Tuo tyhmä kone valehtelee!
- Mamá lmelda? - Oi, mi familia!
Eivät päästäneet minua sillalle.
Kertokaa tuolle naiselle ja koneelle, että kuvani on alttarilla.
Emme päässeet sinne saakka.
- Mitä? - Me törmäsimme...
- Miguel? - Mamá lmelda.
Mitä on tekeillä?
Oletteko Riveran suku?
- Olet kirottu. - Mitä?
Kuolleiden päivänä annetaan kuolleille, sinä varastit heiltä.
- En minä varastanut kitaraa. - Kitaraa?
Kitara oli isoisovaarini. Hän olisi antanut sen minulle.
Me emme mainitse sitä muusikkoa. Hän on yhtä kuin kuollut meille.
Te kaikki olette kuolleita.
Anteeksi. Kenen alebrije tuo on?
Tämä on vain Dante.
Eihän tuo edes näytä alebrijeltä.
Se näyttää tavalliselta koiralta.
Tai makkaralta, jonka joku pudotti.
Oli mikä oli, olen kauhean allerginen sille.
Mutta Dantehan on karvaton.
Ja minä olen nenätön, ja silti käy näin.
Tämä ei silti selitä, miksi en päässyt yli.
Sinäkö otit kuvani pois alttarilta?
- Se oli vahinko. - Miten hänet voi palauttaa?
Koska tämä on sukuasia,
sukukirouksen voi poistaa vain hankkimalla suvun siunauksen.
Niinkö?
Pyydä sukulaisen siunaus, niin kaiken pitäisi palautua normaaliksi.
Mutta ennen auringon nousua.
Mitä silloin tapahtuu?
Jestas! Sinun kätesi!
Hei, Miguel. Älä nyt ala pyörtyilemään.
Mutta ei huolta. Suku on paikalla. Järjestetään siunaus saman tien.
Terälehti, terälehti. Perdón, señora.
Katso nyt elävää ja lausu nimi.
Miguel.
Juuri niin. Nyt sano "sinä saat siunaukseni".
Sinä saat siunaukseni.
Sinä saat siunaukseni mennä kotiin -
ja panna kuvani takaisin alttarille ja hylätä musiikin iäksi.
Mitä? Ei noin voi tehdä.
Teknisesti hän voi sanella ehdot.
- Hyvä on. - Ojenna terälehti Miguelille.
Ei luurankoja!
Mariachi-plaza, täältä tullaan.
Kaksi sekuntia, ja rikoit jo lupauksesi.
Epäreilua. Tämä on minun elämäni. Sinä elit jo omasi.
Papá Julio, anna sinä siunauksesi.
Tía Rosita? Oscar?
Felipe? Tía Victoria?
Älä tee tästä vaikeaa, mijo. Menet minun ehdoillani tai et ollenkaan.
Vihaatko musiikkia noin paljon?
En anna sinun tehdä samaa kuin hän.
Samaa kuin hän teki perheelleen.
- Tottele mamá lmeldaa. - Hän vain pitää sinusta huolta.
Ole järkevä.
Con permiso, minun on mentävä vessaan. Tulen kohta.
Pitäisikö kertoa, ettei Kuolleiden maassa ole vessoja?
Vámonos.
Sukulaiset etsivät elävää poikaa.
Jos haluan muusikoksi, tarvitaan muusikon siunaus.
Meidän pitää löytää isoisovaari.
Seis, muchacho.
Löysin sen elävän pojan. Anteeksi. Väistäkää.
Väistäkää.
Ei, Dante!
Rauhan häiritseminen. Virkailijan pakoilu. Kulmakarvan väärennös.
- Onko se laitonta? - Hyvin laitonta.
Yritä parantaa tapasi, amigo.
Amigo? Tuo kuulostaa hyvältä, sillä minulla on ollut -
tosi rankka kuolleiden päivä, ja olen ystävän tarpeessa.
Ja ystävät auttavat toisiaan.
Hoida minut tänään sillan toiselle puolen, niin korvaan vaivasi.
Pidätkö de la Cruzista? Hän on vanha kaverini.
Saat eturivin paikat Sarastusspektaakkeliin.
Pääset takahuoneeseen ja tapaat hänet.
Kunhan vain päästät minut sillan yli.
Sinut pitäisi panna putkaan loppuajaksi.
Mutta vuoroni päättyy, ja minäkin haluan elävien puolelle.
Joten pääset nyt varoituksella.
- Saisinko takaisin mekkoni? - Et.
On siinäkin amigo.
Hei! Tunnetko tosiaan de la Cruzin?
Kuka haluaa... Hei! Sinähän elät!
Niin elän. Jotta pääsen takaisin Elävien maahan,
tarvitsen de la Cruzin siunauksen.
Omituisen tarkkaa.
Hän oli minun isoisovaarini.
Sinun... Mikä?
Hei, hei. Hetkinen.
Hetkinen. Odota vähän.
Menetkö takaisin Elävien maahan?
Kuulehan. Ehkä tämä ei ole kovin hyvä...
Ei. Niño, niño, voin auttaa. Sinä voit auttaa minua.
Voimme auttaa toisiamme. Mutta ennen kaikkea sinä minua.
- Miguel! - Olen Héctor.
Kiva.
Espérame, chamaco!
Poika pääsee vielä hengestään. Tarvitsen henkioppaani. Pepita.
Kenellä on terälehti, johon Miguel koski?
Kiltti alebrije.
Pysy paikallasi. Katso ylös. A ver, a ver. Katso ylös!
Aqui arriba, eso... Ja hiusraja.
Hyvä on. Hei.
Kuollut kuin kivi.
Kuulehan, Miguel. Tämä paikka toimii muistoilla.
Jos sinut muistetaan, kuvasi laitetaan esille, ja pääset -
sillan yli Elävien maahan kuolleiden päivänä.
Etkö sinä pääse sinne?
Kuvani ei ole esillä. Mutta sinä voit korjata asian.
Oletko sinä tämä?
Aika komea, vai mitä?
Eli jos sinä viet minut isoisovaarini luo,
minä laitan sinun kuvasi alttarille?
Fiksu poika. Kyllä. Hyvä ajatus. Yksi juttu.
De la Cruzia on vaikea tavoittaa, ja minun on päästävä sillalle pian.
Vielä tänään. Eikö sinulla ole muita sukulaisia?
Joku joka olisi helpommin tavattavissa?
Ei.
Älä huijaa, poju. On sinulla muitakin sukulaisia.
Vain de la Cruz. Jos et voi auttaa, etsin hänet yksin.
Selvä. Hyvä on sitten. Vien sinut sen isoisovaarisi luo.
Se ei käy helposti. Hän on kiireinen mies. Mitä teet?
Kävelen kuin luuranko. Piiloudun joukkoon.
Eivät luurangot kävele noin.
- Sinä kävelet näin. - Enkä. Lopeta.
Ernesto de la Cruzin Sarastusspektaakkeli! Qué padre!
Joka vuosi isoisovaarisi järjestää tyhmän show'n -
kuolleiden päivän päätteeksi.
Ja sinä hoidat meidät sisään.
Sanoit, että sinulla on liput.
Se oli valhe. Pahoittelen.
Mutta ei se mitään, vien sinut sinne.
Miten?
Satun tietämään, missä hän harjoittelee.
Mua muistathan Jo kuivaa kyyneleet
Paras palauttaa se mekko, Héctor.
Hola, Ceci.
Se mekko katosi.
Arvasin sen!
Minun on puettava 40 tanssijaa ennen aamunkoittoa.
Sinun takiasi yhdeltä Fridalta puuttuu avausnäytöksen puku.
Dante! Täällä ei saisi olla.
Ei, Dante. Tänne!
Hei? Miten pääsit tänne?
- Seurasin vain... - Oi, mahtava Xolo-koira!
Vaeltavien sielujen opas. Kenen sielun toit luokseni?
Ei se taida olla henkiopas.
Alebrijeillä voi olla monta muotoa.
Ne ovat sekä mystisiä että voimallisia.
Tai sitten se on vain koira. Tule. Tarvitsen silmiäsi.
Olet yleisö. Pimeys.
Ja pimeydestä ilmestyy iso papaija.
Tanssijat mönkivät papaijasta, ja tanssijat ovat minä.
Ja he juovat äitinsä maitoa, ja äiti on kaktus.
Sekin olen minä. Äidinmaito ei ole maitoa vaan kyyneliä.
Onko se liian ilmeistä?
Varmaankin juuri sopivasti.
Tässä tarvitaan musiikkia. Siinä voisi olla tällaista.
Ja sitten se voisi mennä näin.
Mitä jos kaikki syttyisivät tuleen?
Kyllä! Tulta kaikkialla!
Inspiroivaa. Sinulla on taiteilijan sielu.
Tanssijat poistuvat, musiikki vaimenee ja valot sammuvat.
Ja Ernesto de la Cruz nousee lavalle.
Hän laulaa pari laulua, aurinko nousee, yleisö hurraa...
Anteeksi. Missä on oikea de la Cruz?
Ernesto ei käy harjoituksissa.
Hän isännöi hienoa juhlaansa torninsa huipulla.
Et voi lähteä tuolla tavoin. Lakkaa vaivaamasta julkkiksia.
Sanoit, että isoisovaarini olisi täällä.
Hän on tuolla isännöimässä isoja juhlia.
Laiskuri. Kuka jättää väliin omat harjoituksensa?
Jos olette hyvät kaverit, miksei hän kutsunut sinua?
Hän on oma isoisovaarisi. Miksei hän kutsunut sinua?
Hei, Gustavo. Tiedätkö mitään noista juhlista?
Liput sinne ovat kiven alla.
Et pääse, ellet ole kutsulistalla, Chorizo.
Hei, se on Chorizo!
- Ha-ha. Tosi hauskaa, kaverit. - Chorizo?
Tunnettu kaveri. Kysy häneltä, miten hän kuoli.
En halua puhua siitä.
Hän tukehtui pikku chorizoon.
Enkä tukehtunut. Se oli ruokamyrkytys. Ihan eri asia.
Tämän takia inhoan muusikoita. He ovat pelkkiä tyhjännaurajia.
- Hei, minä olen muusikko. - Oletko?
Jos haluat tavata Erneston, osallistu musiikkikilpailuun -
Plaza de la Cruzilla. Voittaja saa soittaa juhlissa.
Ei, ei. Olet ihan loco, jos luulet...
Minun on saatava isoisovaarini siunaus.
Mistä saisin kitaran?
Tiedän yhden tyypin.
Löysitkö hänet, Pepita? Löysitkö sen pojan?
- Jalanjälki. - Se on Riveran kenkä.
- Kokoa 40. - Ja puoli.
- Lintassa. - Miguel.
Miksi ihmeessä haluat muusikoksi?
Isoisovaarinikin oli muusikko.
Joka esiintyi kuin sirkusapina tuntemattomille.
Ei kiitos. Ei! Guácala!
Et sinä tajua. Missä saakka se kitara on?
Olemme melkein perillä.
Vauhtia nyt, poju. Mennään.
- Héctor-serkku! - Hei. Tervehdys. Hei, tío!
- Miten menee? - Ovatko nämä kaikki sukulaisiasi?
Tavallaan. Meidän kuvamme eivät ole alttareilla.
Ei ole kenen luo palata. Olemme melkein unohdettuja.
Kutsumme siis toisiamme vaikka serkuiksi tai sediksi.
- Héctor! - Tía Chelo!
Muchas gracias!
Hei, jätä minullekin. Onko Chicharrón täällä?
Mökissä. Hän ei taida kaivata vieraita.
Kukapa ei haluaisi tavata Héctor-serkkua?
Buenas noches, Chicharrón!
En halua nähdä sinua.
Älä nyt. On kuolleiden päivä. Minulla on tuliaisia.
- Häivy siitä. - Häipyisinkin,
mutta minä ja ystäväni, Miguel...
Haluaisimme lainata kitaraasi.
- Kitaraaniko? - Niin.
- Kallisarvoista kitaraaniko? - Saat sen takaisin ihan kohta.
Niin kuin sain pakuni? Tai kylmälaukkuni?
- Tuota... - Tai nätit lautasliinat?
Lasson? Reisiluun?
- Unohdetaan nuo kerrat. - Missä se luu on?
- Oletko kunnossa, amigo? - Minä alan hiipua.
Tunnen sen. En pystyisi soittamaan, vaikka haluaisin.
Soita minulle jotain.
En minäkään enää soittele. Kitara on pojalle.
Jos sen haluaa, se on ansaittava.
Hyvä on, amigo.
Onko toiveita?
Tiedät suosikkini.
Sä tunnethan tuon Juanitan
Hän silmillään kieroon katsoo
On hampaat suuret ja leuka pien
Ja ne...
Rystyset polvia lyö
- Ei se noin mene. - Täällä on pieniä korvia.
On hiukset niin kuin pehko
Ja sääristä länget kai sais
Mut jos vain suotu ois rahkeet
Me sormukset jo hankittais
Ne vasta olivat aikoja.
Gracias.
Hei? Mitä tapahtui?
Hänet on unohdettu.
Kun kukaan elävä ei enää muista kuollutta,
me katoamme tästäkin maailmassa. Se on lopullinen kuolema.
Minne hän joutui?
Sitä ei kukaan tiedä.
Mutta minä tapasin hänet. Muistan hänet vielä kotonakin.
Ei se toimi noin, poju.
Muistojen pitää siirtyä eteenpäin meidät tunteneiden kautta.
Tarinoissa, joita meistä kerrotaan.
Mutta kukaan ei enää kerro hänen tarinaansa.
Se odottaa meitä kaikkia.
Mennään, de la Cruzcito. Sinun on voitettava kilpailu.
Sanoit inhoavasi muusikoita, mutta olet itsekin soittaja.
Mistä luulit minun tuntevan isoisovaarisi?
Me soiteltiin kimpassa. Opetin sille aivan kaiken.
Älä viitsi. Sinäkö muka opetit de la Cruzia?
Kaikkien aikojen muusikkoa?
Älä naurata. Kulmakarvat saattoivat olla kaikkien aikojen komeimmat.
Mutta musiikki? Eipä juuri.
Et tiedä, mistä puhut.
Tervetuloa Plaza de la Cruzille! Show käyntiin, poju!
Ostakaa! Paitoja! Hattuja!
Bienvenidos a todos!
Kuka tahtoo kuulla musiikkia?
Seuraavaksi bändikisa, amigos.
Voittaja saa soittaa itse maestrolle, Ernesto de la Cruzille -
hänen fiestassaan tänä iltana!
Siinä on pääsylippumme.
Kisa alkakoon!
Mikä on suunnitelma? Mitä esität?
Tietenkin Mua muistathan.
- Ei. Ei sitä! - Se on hänen suosituin laulunsa.
Liian suosittu.
Mua muistathan Joudun jälleen lähtemään
- Mua muistathan - Jo kuivaa kyyneleet
- Entäpä Poco Loco? - Epa! Se kelpaa!
De la Cruzcito? Valmistaudu. Los Chachalacos, olette seuraavat.
Los Chachalacos!
Jännittääkö sinua aina ennen esitystä?
En tiedä. En ole ennen esiintynyt.
Mitä? Sanoit olevasi muusikko.
Olen. Tai siis minusta tulee.
Kun voitan.
Ihanko totta? Ei. Sinun on voitettava. Kaikki riippuu siitä,
voitatko. Etkä ole koskaan esiintynyt. Minä teen sen.
- Ei. Tämä on minun hommani. - Miksi?
Jos en pysty esittämään yhtä laulua, mikä muusikko muka olen?
Mitä väliä sillä on?
En halua vain pyytää de la Cruzin siunausta.
Haluan myös olla sen arvoinen.
Kaunis ajatus, mutta väärä ajoitus.
Hyvä on. Haluatko esiintyä? Sitten sinun on esiinnyttävä.
Ensiksi rentoudu. Ravistele näin.
Nyt päästä kunnon kiljaisu.
- Kiljaisuko? - Niin, huuda. Anna tulla.
Tekipä se hyvää. Nyt sinä.
Anna tulla.
De la Cruzcito, sinun vuorosi.
Miguel, katso minua. Katso minua. Sinä pystyt siihen.
Nappaa heidän huomionsa ja pidä siitä kiinni.
Pane heidät kuuntelemaan, poju. Hyvin se menee.
De la Cruzcito!
Mitä nyt? Miksei hän soita?
Laulavat koirat lavalle taas!
Qué bien! Vámonos!
Miks taivasta en nää? Ay, mi amor! Ay mi amor!
Sanot, silmät avaa vaan! Ay mi amor! Ay mi amor!
Mihin kengät laittaa voin? Ay mi amor! Ay mi amor!
Sanot, pistä päälle pään! Ay mi amor! Ay mi amor!
Kai mä oon un poco loco! Un poqui-ti-ti-to loco!
Kun hassuks kaiken heitä Vain nyökkään enkä eitä
On turha tätä peittää
Oon hieman un poco loco
Ei! Ei!
- Aika hyvin kuolleelta! - Hyvin sinäkin vedät, muusikko. Eso!
Hän on lähellä. Etsikää hänet.
Voi ihastuksen taikaa Miten lempi hulluks saikaan
Ja sattui hassuun aikaan
Ei ole missään laitaa
Tää pääni pöhköks vaivaa Olet vain un poco loco
- Etsimme elävää poikaa. - Noin 12-vuotiasta?
Oletteko nähneet elävää poikaa?
Un poqui-ti-ti-ti-ti-ti-ti-ti-ti-ti-to Loco
Olit hyvä! Olen ylpeä sinusta! Eso!
Otra! Otra! Otra!
- Minne menet? - Lähdetään täältä.
Mitä? Oletko hullu? Mehän voitamme kisan.
Hyvät naiset ja caballeros. Seuraa tärkeä ilmoitus.
Auttakaa löytämään elävä poika. Nimi on Miguel.
Hän karkasi aiemmin tänään perheeltään.
He haluavat lähettää hänet takaisin Elävien maahan.
Hetkinen. Sanoit, että de la Cruz oli ainoa sukulaisesi.
Ainoa, joka voi auttaa sinua.
On minulla muutakin sukua, mutta...
Olisit siis voinut viedä minun kuvani?
He vihaavat musiikkia. Tarvitsen muusikon siunauksen.
- Sinä valehtelit. - Paraskin puhuja.
Katso minua. Minut unohdetaan.
En tiedä, kestänkö edes iltaan.
En halua menettää ainoaa tilaisuutta päästä yli,
koska haluat toteuttaa tyhmän haaveesi muusikon urasta.
- Ei se ole tyhmä. - Vien sinut sukulaisillesi.
- Päästä irti. - Kiität minua.
Et halua auttaa minua. Välität vain itsestäsi.
Pidä tyhmä kuvasi. Pysy loitolla minusta.
Ei!
Hei, poju. Minne sinä katosit?
Poju! Anteeksi. Tule takaisin!
Dante, cállate. Ei. Lopeta.
Ei hän voi auttaa minua.
Dante! Lopeta!
Lopeta! Jätä minut rauhaan.
Et ole mikään henkiopas vaan tyhmä koira. Häivy siitä!
- Se on hän. - Tuo on se elävä poika!
- Kuulin hänestä. Katsokaa. - Hän elää.
- Elävä poika!
Tämä hölmöily loppuu nyt.
Annan siunaukseni, ja sinä lähdet kotiin.
En halua sinun siunaustasi.
Miguel! Seis!
Tule takaisin!
Yritän pelastaa sinun henkesi!
- Pilaat elämäni. - Mitä?
Vain musiikki tuo minulle onnen. Haluat ottaa sen pois.
Et ikinä ymmärrä.
Vaikka se mulle voi henkeni maksaa
En susta voi irti päästää
Luulin, että inhosit musiikkia.
Rakastin sitä! Muistan sen tunteen,
kun mieheni soitti ja minä lauloin. Millään muulla ei ollut väliä.
Mutta kun Coco syntyi, sain elämääni jotain,
mikä merkitsi enemmän. Halusin asettua aloilleni.
Mieheni halusi valloittaa maailman.
Kumpikin teki uhrauksia saadakseen haluamansa.
Sinun pitää nyt valita.
En halua joutua valitsemaan.
Miksi ette voi olla puolellani? Se on perheen tehtävä.
Tukea toista. Mutta te ette tue.
- Mukavaa iltaa. - Onpa jännittävää.
Oi, El Santo. Olen suuri ihailija. Sopisiko jos...
Gracias, señor.
- Kutsukortti? - Ei tarvitse.
Olen Erneston jälkeläinen.
- Anteeksi, señores... - Hei, sehän on poco loco.
- Olit ihan liekeissä. - Samat sanat.
Näin muusikoiden kesken... Tarvitsen palveluksen.
Kilpailun voittajat. Onneksi olkoon.
Kiitos, kaverit!
- Hei! Nauti juhlista, pikku soittaja! - Gracias!
Katsokaa. Tuo on Ernesto.
De la Cruz!
Señor de la Cruz!
Anteeksi. Señor de la Cruz!
Kun näkee hetkensä, sitä ei saa päästää käsistään.
Siihen täytyy tarttua.
Olen yhä tuota mieltä.
Olemme kohta perillä, Dante.
Señor de la Cruz!
Mitä me teemme? Tämä on toivotonta...
- Usko vain, sisar. - Mutta padre, hän ei kuuntele minua.
Hän kuuntelee. Musiikkia.
Señoras y señores Tervehdin mä tässä teitä
Buenas tardes, buenas noches Hyvät naiset, hyvät herrat
Hetki laulun, hetki naurun Riemu on, que alegria
Laulu kielen mulle antaa Maailmaan se minut kantaa
Laulu kielen mulle antaa...
Oletko kunnossa, niño?
Se olet sinä! Se poika, joka tuli Elävien maasta.
Oletko kuullut minusta?
Kaikkihan sinusta puhuvat. Miksi tulit tänne?
Olen Miguel. Olet minun isoisovaarini.
Olenko minä isoisovaari?
Tarvitsen siunauksesi, jotta voin palata kotiin ja olla muusikko.
Kuten sinä. Mutta muu perhe ei ymmärrä.
Ehkä sinä ymmärrät.
Poika-hyvä. Tuollaiset taidot. Tietenkin ymmärrän.
Minä olen isoisovaari!
- Katsokaa, Frida. - Kyllä vain. Frida Kahlo.
- Tämä on kunnia, señora. - Gracias.
Hei, Negrete! Infante! Olen tämän pojan isoisovaari.
Olen isoisovaari.
Hän on elävä. Ja tuleva muusikko.
Hymykuoppa. Ei hymykuoppaa.
Ei hymykuoppaa.
Ystävyydelle!
Kääntäisin vuoksesi kivet ja kannot, mi amigo. Salud!
Myrkkyä!
Minä tein kaikki omat stunttini.
Vaikka tiemme erkanee Mua muistathan
Olen saanut kaiken tämän uskollisilta faneilta Elävien maasta.
Saan niin paljon lahjoja, etten tiedä, mitä tehdä niille.
Mitä nyt? Onko tämä liikaa? Näytät uupuneelta.
- Ei. Kaikki on hyvin. - Mutta?
Olen ihaillut sinua koko elämäni ajan.
Sinusta tosiaan tuli kuuluisa.
Kaduitko koskaan, että panit musiikin kaiken muun edelle?
Oli vaikeaa hyvästellä kotikaupunki. Lähteä ypöyksin...
Ja jättää perhe.
Sí. Mutta en voinut muutakaan.
Jokaisen on seurattava kohtaloaan.
Ja sinusta, lapsenlapsen- lapsenlapseni, tulee muusikko.
Meidänlaisemme ovat taiteilijoita. Emme kuulu vain yhdelle perheelle.
Koko maailma on meidän perheemme.
Ilotulitus alkoi!
Kohta juhlaväki siirtyy täältä Sarastusspektaakkeliini.
Tule sinäkin show'hun. Olisit kunniavieraani.
- Ihanko totta? - Tietenkin, poika.
En voi. Minun on päästävä kotiin ennen aamunkoittoa.
Se pitää paikkansa.
Tämä oli suuri kunnia. Ikävää, että lähdet jo.
Toivottavasti kuolet pian.
Tiedät, mitä tarkoitan.
- Miguel, annan nyt siunauk... - Meillä oli sopimus, poju.
Kuka olet? Mitä tämä tarkoittaa?
Frida! Luulin, ettet pääse.
Sanoit vieväsi kuvani. Sinä lupasit, Miguel.
Tunnetko tämän... miehen?
Tapasimme tänään. Hän sanoi tuntevansa sinut.
Héctor?
Ole kiltti ja laita kuvani esille.
Ystäväni, olet unohtumassa.
- Kenen syy se on? - Älä.
Otit minun lauluni. Ne tekivät sinusta suositun.
Mitä?
Jos minut unohdetaan, syy on se, ettet kertonut minun tehneen ne.
Ihan hullua. De la Cruz teki omat laulunsa.
Kerrotko sinä vai kerronko minä?
En halunnut viedä kunniaa lauluista. Olimme hyvä tiimi. Sinä kuolit,
ja esitin laulujasi, että osa sinusta jäisi elämään.
Onpa jaloa!
Te siis soititte yhdessä.
En halua riidellä. Haluan vain, että korjaat asian.
Miguel panee kuvani esille, ja minä pääsen sillan yli.
Näen taas rakkaan tyttöni. Muistatko illan, kun lähdin, Ernesto?
Siitä on kauan.
Joimme maljan, ja sanoit kääntäväsi kivet ja kannot -
amigosi vuoksi. Nyt pyydän sinulta sitä.
Kivet ja kannot? Ihan kuin elokuvassa?
- Mitä? - Don Hidalgon maljapuhe.
De la Cruzin elokuvassa El Camino a Casa.
- Puhun oikeasta elämästäni. - Ei. Se on elokuvassa.
Tuo on miehen puhetta! Nostetaan malja! Ystävyydelle!
Kääntäisin vuoksesi kivet ja kannot, mi amigo!
Mutta elokuvassa Don Hidalgo myrkyttää maljan.
- Salud! - Myrkkyä!
Se ilta, Ernesto. Ilta, jona lähdin...
Kiertue oli kestänyt kuukausia. Minua vaivasi koti-ikävä -
ja pakkasin nuottini.
Luovutatko nyt, kun olemme näin lähellä unelmaamme?
Se on sinun unelmasi. Sinä pärjäät.
En pysty siihen ilman sinun laulujasi.
Lähden kotiin. Suutu, jos haluat, mutta tein päätökseni.
En voisi suuttua. Jos lähdet, niin juodaan lähtömalja.
Ystävyydelle.
Kääntäisin vuoksesi kivet ja kannot, mi amigo! Salud!
Saatoit minut asemalle. Matkalla vatsaani alkoi sattua.
Luulin syöneenijotain sopimatonta.
Ehkä se johtui siitä chorizo-makkarasta.
Tai siitä, mitä join.
Heräsin kuolleena.
Sinä myrkytit minut.
Sekoitat elokuvat ja todellisuuden.
Luulin kaiken aikaa, että minulla oli huono tuuri.
En ajatellut, että sinä olisit... Että sinä...
Kuinka saatoit?
Vartijat! Vartijat!
Veit minulta kaiken! Senkin roisto!
Viekää hänet lepäämään. Hän ei voi hyvin.
Minä halusin vain palata kotiin. Ei. Ei!
Olen pahoillani. Mihin jäimme?
Olit antamassa minulle siunauksesi.
Kyllä. Sí.
Minun maineeni...
Se on hyvin tärkeä minulle. Olisi ikävää, jos luulet...
Että murhasit Héctorin hänen laulujensa vuoksi?
Ethän sinä luule niin?
En. Kaikki tietävät, että olet sankari.
Papá Ernesto, se siunaus?
Vartijat! Viekää Miguel. Hän jää pidemmäksi aikaa.
Mitä? Mehän olemme sukua.
Ja Héctor oli paras ystäväni.
Menestys ei tule ilmaiseksi.
Täytyy olla valmis tekemään se, mitä pitää, jotta voi tarttua hetkeen.
Tiedän, että ymmärrät.
Ei!
Päästäkää! Ei!
Apua? Kuuleeko joku? Haluan kotiin.
- Héctor? - Poika?
Olit oikeassa. Minun olisi pitänyt palata perheeni luo.
He kielsivät minua tekemästä niin kuin Cruz, mutta turhaan.
Sanoin, etten välittäisi, muistetaanko minut.
Etten välittäisi, olenko heidän tyhmällä alttarillaan.
Hei, poju. Ei hätää.
Sanoin heille, etten välitä.
Héctor! Héctor?
Hän unohtaa minut.
- Kuka? - Tyttäreni.
Halusit ylittää sillan hänen vuokseen.
Halusin vain nähdä hänet vielä. Ei olisi pitänyt lähteä.
Kunpa voisin pyytää anteeksi.
Kunpa voisin kertoa hänelle, että papá yritti tulla kotiin.
Että isä rakasti kovasti -
omaa Cocoaan.
Cocoa?
Mistä sait tämän?
Tuo on mamá Coco. Tuo on mamá lmelda.
Oletko tuo sinä?
Olemmeko me sukua?
Toivoin, että näkisin Cocon. Että hän olisi kaivannut minua.
Katselisi kuvaani. Mutta niin ei käynyt.
Ja mikä pahinta.
Vaikka en näkisi Cocoa Elävien maassa,
ajattelin, että vielä näkisin hänet täällä. Halaisin kunnolla.
Mutta hän on viimeinen, joka muistaa minut.
Kun hän lähtee Elävien maasta...
Sinä katoat lopullisesti. Et näe häntä.
Enää koskaan.
Tein Cocolle laulun.
Lauloimme sitä joka ilta samaan aikaan.
Vaikka olimme kaukana toisistamme.
Antaisin mitä vain, jos voisin laulaa sen hänelle viimeisen kerran.
Mua muistathan
Vaikka tiemme erkanee Mua muistathan
Jo kuivaa kyyneleet
Mä vaikken ole vierelläs Sä sydämeenijäät
Ja laulun siivin luokses tuun Sä vaikket mua nää
Mua muistathan
Papá!
Joudun jälleen lähtemään Mua muistathan
Kun iltaan sointu viriää
Sulle laulut kauneimmat Mä aina omistan
Kunnes syliin sut taas saan
Mua muistathan
Hän vei kitarasi ja laulusi.
Sinun kuuluisi olla se, joka muistetaan. Ei de la Cruzin.
En kirjoittanut sitä laulua maailmalle, vaan Cocolle.
Olen aika heikko esitys isoisovaariksi.
Älä höpsi! Vähän aikaa sitten luulin olevani sukua konnalle.
Sinä olet ihan muuta. Olen koko elämäni ajan -
tuntenut itseni erilaiseksi. En tiennyt, mistä se tuli.
Mutta nyt tiedän. Se tulee sinusta.
Olen ylpeä, että olemme sukua. Olen ylpeä sukulaisestani!
Dante!
Se on Dante.
- Imelda! - Héctor.
Näytät hyvältä.
Dante! Tiesit kaiken aikaa, että hän on papá Héctor.
Olet oikea henkiopas.
Kuka on paras henkiopas? Sinä olet.
Dante!
Siellä he ovat!
Miguel! Miguelito! Poika on kunnossa.
Gracias, Dios mío. Voi, miten hienoa.
Mijo! Olin huolissani. Onneksi löysimme sinut ajoissa.
Ja sinä... Montako kertaa sinut on potkaistava pois?
Imelda.
En halua olla tekemisissä kanssasi. En elämässä enkä kuolemassa.
Korjasin virheitäsi vuosikymmeniä.
Viisi minuuttia kanssasi, ja saan onkia pojan cenotesta.
Ei se ollut Héctorin syytä.
Hän joutui sinne minun takiani. Hän yritti auttaa minut kotiin.
En tahtonut kuunnella, mutta hän oli oikeassa.
Perhe on kaikkein tärkein.
Olen valmis ottamaan sinun siunauksesi.
Sinun ehdoillasi. Mutta ensin pitää löytää de la Cruz.
Jotta saan Héctorin kuvan.
- Mitä? - Että hän saa vielä nähdä Cocon.
Kuvan pitäisi olla meidän alttarillamme. Hän kuuluu perheeseen.
Hän hylkäsi perheensä.
Hän yritti palata sinun ja Cocon luo. Mutta de la Cruz myrkytti hänet.
- Se on totta, lmelda. - Mitä sitten, jos onkin?
Jätit minut kasvattamaan lapsen yksin,
ja minun pitäisi antaa anteeksi?
Imelda, minä...
Héctor!
Minun aikani loppuu. Coco...
Hän unohtaa sinut.
Ei sinun tarvitse antaa anteeksi, mutta meidän ei pitäisi unohtaa häntä.
Halusin unohtaa sinut.
Halusin, että Cocokin unohtaisi, mutta...
Tämä on minun syytäni. Ei sinun.
Anteeksi, lmelda.
Jos autamme sinua saamaan Héctorin kuvan, palaatko kotiin?
Ja unohdat musiikin?
Perhe on tärkein.
En voi antaa sinulle anteeksi,
mutta autan sinua.
Miten me löydämme de la Cruzin?
Taidan tietää.
- Onnea, muchacho. - Gracias, Frida.
- Anna minun auttaa... - Älä koske minuun!
- Onko suunnitelma selvä? - Etsitään Héctorin kuva.
- Se annetaan Miguelille. - Lähetetään Miguel kotiin.
Terälehdet?
Nyt pitää vain löytää de la Cruz.
Niin?
Enkös minä tunne sinut?
Tämä on siitä hyvästä, että veit minulta elämäni rakkauden!
- Kuka... - Hän tarkoittaa minua.
- Olenko elämäsi rakkaus? - En tiedä. Olen vieläkin vihainen.
Kuinka sinä...
Ja tämä on siitä, miten kohtelit lapsenlastani.
- Lapsenlastako? - Hän puhuu minusta.
Sinä! Hetkinen. Oletko sukua Héctorille?
Valokuva!
Perään!
Vartija! Apua!
- Sanoit "elämäsi rakkaus". - En tiedä, mitä sanoin.
Sen minäkin kuulin.
Paikoillenne, señor. Puoli minuuttia esitykseen.
Miguel! Sain sen!
Nyt mentiin!
Hyvät naiset ja herrat.
Se yksija ainoa, Ernesto de la Cruz!
Hakekaa tuo nainen pois.
Laula! Laula!
Vain kyyneleet virtaa
Ne virtaa vailla määrää
Kyyneleet vain virtaa
Ne virtaa vailla määrää
Vaikka se mulle voi henkeni maksaa
En susta voi irti päästää
Murheessa etsin mä korkeinta puuta
Se katseen kauas kantaa
Mutt' ei vanha, viisas puu voinut muuta
Kuin kyynelensä antaa
Kyyneleet vain virtaa ja virtaa Ne virtaavat vailla määrää
Kyyneleet vain virtaa ja virtaa Virtaavat niin vailla määrää
Vaikka se mulle voi henkeni maksaa
En susta voi irti päästää
- Päästä irti! - En susta voi irti päästää
En susta voi irti päästää
Ay, ay, ay
Unohdin, miltä se tuntuu.
Taitosi on jäljellä.
Miguel, saat nyt siunaukseni.
Mennä kotiin, panna kuvamme esille mutta et koskaan...
Enää saa soittaa musiikkia.
Et koskaan saa unohtaa, kuinka rakas olet suvullesi.
Sinä menet kotiin.
Et mene minnekään.
Imelda!
Pysykää siellä! Kaikki! Pysykää siellä. Ei askeltakaan.
Dante!
Älä, Ernesto. Anna pojan olla.
Olen nähnyt liikaa vaivaa. Hän ei saa tuhota kaikkea.
Hän on elävä lapsi.
Hän on uhka!
En kai päästäisi häntä Elävien maahan kuvasi kanssa?
Pitämään hengissä muistoasi? Ei!
- Olet pelkuri. - Olen Ernesto de la Cruz.
Kaikkien aikojen suurin muusikko!
Héctor on se oikea muusikko.
Sinä myrkytit hänet ja varastit hänen laulunsa.
Myrkytti?
Minä olen valmis tekemään sen, mitä pitää tarttuakseni hetkeen.
Tekemään mitä vain.
Ei.
Miguel!
Pahoittelut. Mutta show'n on jatkuttava.
Älkää nyt, mi familia.
Konna!
Orkesteri. Yksi, kaksi, kolme.
Mua muistathan Vaikka tiemme...
Katsokaa!
Kiltti kisu.
Päästä irti. Ei! Lopeta jo! Lopeta!
Ei, ei!
Mitä siellä tapahtui?
Hyvä poika, Dante.
Miguel!
Héctor! Se kuva... kadotin sen!
Ei hätää, mijo.
Héctor! Héctor?
Coco.
Ei! Löydämme sen kuvan.
Aurinko nousee kohta.
Ei. En voi jättää sinua.
Lupasin laittaa kuvasi esille. Ja että näet Cocon.
Meidän aikamme loppuu.
Voi ei. Ei! Hän ei saa unohtaa sinua!
Halusin vain hänen tietävän, että rakastin häntä.
- Héctor! - Saat siunauksemme, Miguel.
Ilman ehtoja.
Ei! Papá Héctor! Älä!
Ei!
- Mene kotiin. - Lupaan, etten anna Cocon unohtaa.
Siinä hän on!
Miguel! Seis!
- Missä olet ollut? - Minun pitää nähdä mamá Coco.
Mitä aiot tehdä tuolla... Anna se tänne!
Miguel, seis! Miguel! Miguel!
Mamá Coco? Kuuletko sinä? Tässä on Miguel.
Näin sinun papási. Muistatko? Papá?
Jos unohdat hänet, hän katoaa. Kokonaan.
Miguel, avaa ovi!
Tämä oli hänen kitaransa, eikö niin? Hän soitti sitä sinulle.
Tässä se on! Papá! Muistatko?
- Miguel! - Mamá Coco, älä unohda häntä.
Miksi kiusaat naisparkaa. Kaikki on hyvin, mamita.
Mikä sinua vaivaa?
Luulin kadottaneeni sinut.
Anteeksi, papá.
Olemme nyt yhdessä. Vain se on tärkeää.
Eivät kaikki.
Ei hätää, mamita. Pyydä anteeksi mamá Cocolta.
Mamá Coco?
No? Pyydä anteeksi.
Mamá Coco? Papási halusi, että kuulet tämän.
Mamá, odota!
Mua muistathan
Vaikka tiemme erkanee
Mua muistathan
Jo kuivaa kyyneleet
Mä vaikken ole vierelläs
Sä sydämeenijäät Ja laulun siivin luokses tuun
Sä vaikket mua nää
Mua muistathan
Joudun jälleen lähtemään
Mua muistathan
Kun iltaan sointu viriää
Sulle laulut kauneimmat Mä aina omistan
Kunnes syliin sut taas saan
Mua muistathan
Elena? Mikä hätänä, mija?
Ei mikään, mamá. Ei yhtään mikään.
Papá lauloi tuota laulua minulle.
Hän rakasti sinua, mamá Coco.
Papási rakasti sinua kovasti.
Säilytin hänen kirjeensä.
Hänen kirjoittamansa runot. Ja...
Papá oli muusikko.
Kun oli pieni tyttö,
hän ja mamá lauloivat yhdessä tosi kauniisti.
VUOTTA MYOHEMMIN
MUA MUISTATHAN
Ja tässä näette Santa Cecilian suurimman aarteen.
Talon, jossa asui lauluntekijä, Héctor Rivera.
Kirjeet, jotka hän kirjoitti tyttärelleen Cocolle,
sisälsivät kaikki hänen laulunsa. Muutakin kuin "Mua muistathan".
Ja tässä on isovaarisi, papá Julio.
Ja tuossa ovat tía Rosita ja tía Victoria.
Ja nuo ovat Oscar ja Felipe.
Ne eivät ole vain kuvia, vaan perhettä.
He haluavat meidän muistavan heidät.
Kutsut mua hupsuks Muka kuvittelen
Mukavaa matkaa, Héctor.
Mut yöllä mun unessa Tulit vierellein
- Papá! - Coco!
Ja kun sain auki suun Minä laulaa vain voin
Lauluun yhtyi myös muut Ja se niin meissä soi
Sävel yhteinen käy Läpi aikojen vuon
Ja sen rytmi näin perille Terveiset tuo
Ei rakkauden kehää Voi katkaista mikään
Se jatkuu Kun sydän rohkea lyö
Ei rakkauden kehää Voi katkaista mikään
Se jatkuu Kun sydän rohkea lyö
Ay, mi familia Rakkaani kaikki
Canten al coro Nyt laulakaa
Ei rakkauden kehää Voi katkaista mikään
Se jatkuu Kun sydän rohkea lyö
Ay, mi familia Rakkaani kaikki
Canten al coro Nyt laulakaa
Ei rakkauden kehää Voi katkaista mikään
Se jatkuu Kun sydän rohkea lyö
Tekstitys: Tarja Forss