Elegio, rezervări. Vă pot ajuta ?
- Aş vrea să fac o rezervare pentru azi. - Regret, la noi se fac cu luni înainte.
Bine, înţeleg. Mulţumesc mult.
Elegio, rezervări. Vă pot ajuta ?
- Comandă ! - E gata ?
Mai pune un polonic de burrata.
Desigur, domnule.
Ştii ceva ?
Trebuie să ajungă din clipă-n clipă.
Uite-l acolo ! El e prietenul meu.
Vrei să fii iubitul meu ? Doar un minut.
- Nu eşti criminal în serie, sper ? - Depinde.
De câte crime ai nevoie ca să ajungi "criminal în serie" ?
- Cinci ? - A, nu, e bine.
Eu sunt Jess.
Nicky.
Vin de Burgundia.
Foarte bine.
Ţi se încurcă minţile, nu-i aşa ?
- De unde le ştii pe toate ? - În principiu, pentru că le-am băut.
Din ce bei mai mult, din aia înveţi mai multe.
În cazul ăsta, sunt expertă de frunte în Jägermeister cu Red Bull.
O să-ţi explic...
A fost o plăcere să vă servim, chef Oshowole.
Chef cum ?
Oshowole.
Poate vorbesc drogurile, nu eu, dar m-am simţit bine.
Mersi. Mersi că m-ai salvat.
- Da... I-am arătat noi. - Aşa e.
Dar merită respect, a luptat până la capăt.
Asta ratez astă-seară ? Măiculiţă...
- Te conduc undeva ? - Stau aici.
La etaj.
Pe bune ?
Aoleu, e soţul meu !
- Gura ! - Jared, stai !
- Te omor ! - Jared, dă-i drumul !
Nicio şansă ! E mort !
Dă-mi un motiv să nu te omor !
- Nu-mi vine nicio idee. - Ce ?
Ar trebui să mă împuşti. Să fim sinceri, ai fost jignit.
- Nu te juca cu el, Nicky, a făcut puşcărie. - Eu am făcut puşcărie !
Dacă ştiai ce voiam să-i fac...
Gura !
Nu mai avea ce face cu ea.
- Deci ar trebui să mă împuşti. - Ce naiba ?
- La ce te referi ? - Chestii de petreceri arăbeşti de burlaci.
- Petreceri arăbeşti de burlaci ? - Chestii perverse rău.
- Te rog, împuşcă-mă. - Termină, că te omor !
Mi-ai face o favoare.
Am cancer. Am o tumoră cât o piersică.
- Apasă trăgaciul şi-o să vezi. - Ai cancer ?
- S-a prins, măi ! - Ştiam eu că n-o să meargă !
- Sunteţi naşpa de tot. - Dă-ne banii !
- Sau ce ? - Te împuşcă în gât.
Nu împuşc un bolnav de cancer. Bunica a avut cancer.
- N-are cancer, idiotule ! - Aţi făcut o varză.
Tu aştepţi până-mi dă jos pantalonii
şi-mi dai posibilitatea să fug. Aşa-mi iei banii.
Niciodată să nu ieşi din personaj !
Nu te laşi deconcertat. Nu recunoşti niciodată !
- Când ţi-ai dat seama ? - Când i-ai furat portofelul tipului de jos.
- Minţi ! - Ba nu mint.
Dacă eşti aşa deştept, de ce ai urcat ?
Din curiozitate profesională.
Şi-mi plac sânii. M-am gândit că n-am ce pierde.
- Eşti neîndemânatică. L-ai săltat prost. - Ba l-am săltat frumos !
Fii serioasă, era aşa beat, că-i luai şi apendicele.
Eşti varză !
Ar trebui să fii mai atentă în jur.
Te urmăresc de două străzi. Nu m-ai văzut ?
N-am ochi la ceafă.
Dacă vrei să faci asta, ar trebui să-ţi crească.
Pot să am grijă de mine.
Nu, o s-o păţeşti.
Îţi fac cinste cu o cafea ?
Nu beau cafea.
Bine.
Care e specialitatea ta ? Tu atragi fraierul sau îl manevrezi ?
- Poţi să-mi spui. - De toate. Sunt de mult în branşă.
- Eu vreau să fur din buzunare. - Serios ?
- Da. - Da, bine.
Bunicul meu organiza partide de cărţi aranjate în Harlem.
Până la urmă, tata a început să-i caute clienţi.
Într-o zi, au fost descoperiţi. Un mafiot i-a prins cu semnale.
Toată lumea a scos armele şi se ţineau în şah.
Nu era nicio ieşire. În afară de una.
- "Butonul de panică din Toledo". - Ce naiba e aia ?
Îţi împuşti partenerul, să arăţi că nu sunteţi împreună.
Îţi omori partenerul ?
Speri că nu.
Şi merge ?
Lui nu i-a mers.
Deci tatăl tău ţi-a omorât bunicul ?
Asta e lumea în care eşti. Amatorii sunt ucişi.
Eu nu m-am născut în lumea asta.
Eram o orfană dislexică. Fără perspective, fără viitor.
E o minune că n-am ajuns traseistă.
- Învaţă-mă ! - Nu.
- De ce ? - Plec din oraş.
Te plătesc ! Dacă ajută.
Al cui portofel e ăla ?
"Dr Peter Woshilak".
GAZON ÎNCHIS
O să lucrăm repede, pentru că e frig.
O să-ţi arăt câteva trucuri, dar, până la urmă, ăsta e un joc de atenţie.
- Foarte deştept ! - Atenţia e ca un reflector.
Şi misiunea noastră e să dansăm în întuneric.
Nici n-am simţit când mi l-ai luat.
Creierul uman e încet, nu procesează mai multe chestii în acelaşi timp.
Iisuse ! Când...
Sunt sigur că poţi fura un portofel. Dar eu vorbesc de ceva mai complex.
Când mi-ai luat portofelul ?
- Mergi la Zumba ? - Sunt exerciţii foarte eficiente, mersi.
Gândeşti cu mâinile.
Trebuie să percepi totul din perspectiva victimei.
Comportamentul uman e previzibil.
Dacă mă uit la mâna mea, îţi atrage privirea
şi-mi permite să pătrund în spaţiul tău.
Când mă uit la tine, îţi vine să te uiţi direct la mine.
- Drăguţ. - Dacă te ating aici, îţi fur de aici.
Dacă te bat aici, îţi fur de aici.
- Mă mut aici... Nu mă plesneşti, sper. - De ce ?
M-ai plesni dacă ai şti unde am mâna.
Bine, am înţeles.
Dacă le distragi atenţia, poţi să le iei ce vrei tu.
Ai grijă de tine.
ASOCIAŢIA FOTBALISTICĂ AMERICANĂ
De ce îmi place locul ăsta ?
E mult spaţiu. Se deschide abia peste o lună.
Ne putem lega la mai multe linii, ne pierdem, sărim din DNS în DNS.
Şi e fibră optică făcută pentru armată.
Câte băi sunt ? Vine Farhad Grasu'.
- Două, mixte. Are colon iritabil ? - Da.
Ar trebui să-şi facă o detoxifiere.
Horst, e un iranian de 180 kg, nu face nicio detoxifiere.
Unde stai ? La Hyatt, iar ?
Da, îmi place micul-dejun.
- Ar trebui să vii şi tu. - Nu, fac o detoxifiere.
Caii sunt la start.
Şi au pornit !
- Cardul Hyatt din portofelul meu. - Recunoaşte, eşti impresionat !
Ţi-am luat portofelul şi te-am găsit aici.
Să fim serioşi. World Series, Final Four,
Sugar Bowl, Super Bowl, orice eveniment de-ăsta e magnet de fraieri.
Tot te-am găsit. Contează şi asta.
La câte Hyatt-uri ai fost ?
La toate trei, de câte cinci ori.
Vreau şi eu.
Poate am venit să văd meciul.
Am întrebat cine făcea partidele în Harlem.
Bunicul tău a fost "Vărarul" şi tatăl tău e Bucky Spurgeon.
Dacă poate fi numit "tată".
Şi tu eşti Nicky Spurgeon, "Bezel".
- Am echipa completă. - Te rog !
N-am putea să sărim peste partea în care-ţi dau de înţeles
că te aşteaptă o partidă tare de sex ?
Pentru că nu mă pricep deloc. Vreau în echipă.
- Nu mă aşteaptă nicio partidă de sex ? - Nu.
- Nici nu-mi faci ochi dulci ? - Nu.
Nu-mi vorbeşti dulce ? Nu te uiţi în ochii mei ?
Nu mă pricep la de-astea.
- E partea mea preferată ! - Îmi pare rău.
Îţi sugerez să înveţi. O să te ajute în carieră.
Păi, ai putea...
Poate m-ai putea învăţa tu...
...în camera ta.
- Jalnic ! - Serios ?
- Te simţi sexy ? - Puţin.
Da. Bine, hai.
- Unde mergem ? Mă primeşti ? - Nu.
- El e Horst. - Bună, Jess.
- Bună. - Mi-a zis Nicky că vii.
Eşti un ticălos !
Da, i se întâmplă des. Hai !
Ce mărime porţi, 34 ?
- De ce trebuie să port asta ? - Nimeni n-o să se uite la mâinile tale.
- Nu pot să respir ! - Ne limităm la ăia cu bani.
Nimeni cu baston sau în scaun cu rotile, e ghinion.
Tommy ţine de şase.
Toţi ochii la mine până văd ţinta. O semnalizez pe rever.
Două degete, portofelul e la şold. Trei, e la piept.
Dacă e unul gras, mă scarpin la nas.
Dar dacă mă scarpin cu degetul mare, doar mă scarpin.
Dacă e la sacou, aplec capul. Dar în 95% din cazuri sunt la fund.
Tu le salţi şi eu le pasez la cea mai apropiată "cutie poştală".
- Scuze, ce-ai spus ? - Planul B. Veniţi cu mine.
Scuzaţi, ne-am pierdut.
- A fost excelent. Vrei să fii cârlig ? - Bine, vreau.
Tipul cu coadă. Are portofelul la spate, în dreapta.
Pardon !
- Frumos ! - Mă descurc.
Ţine-mi de şase.
Aşteaptă.
Scuze, tocul mi se... Eşti un domn.
Derrick ştie să se poarte cu doamnele. Eşti însurat ?
- Frate ! - N-a pomenit, aşa-i ?
Mersi, băieţi !
- Bine, te iau. - Serios ?
- Felicitări, eşti infractoare ! - Şi acum, ce facem ?
- Îi fac prezentarea ? - Mă ocup eu.
Pe aeroportul Armstrong aterizează un avion la două minute.
Cine nu vine pentru sport vine să petreacă.
Toţi vor să bea mult, să parieze mult, să-şi înşele soţiile. Şi astea costă.
Sunt echipe de hoţi la toate marile hoteluri.
Acţionează repede şi pleacă înainte să-şi dea seama cineva.
Şi dacă te gândeşti măcar o clipă
că o s-o las pe mă-ta să-mi vorbească aşa, eşti nebună !
Sunt bărbat în toată firea !
De ce ţipi la mine ?
Sunt partide aranjate peste tot.
Şi primesc pe oricine are bani.
Sunt şanse ca măcar unul dintre necunoscuţi
să fie un escroc care vrăjeşte cărţile ca Bill Clinton pe oameni.
Pariez tot.
- Am ful. - Jur...
Niciodată nu mi-a mai picat careu !
Îmi pare rău, dle antrenor, n-am mai avut niciodată careu !
- Mama dracu' ! Fir-ar al naibii ! - Mai pierzi, mai câştigi...
Gata, ne cărăm de aici ! Hai !
- E bărbatul meu ! - Te omor !
- Dă-mi pantalonii ! - Nu, fugi !
Stai ! Iubitule ! Stai !
Tipii însuraţi sunt fraierii ideali. N-au cui să spună.
- Te omor ! - E bărbatul meu !
Aici se întâmplă câte ceva minut de minut.
În fiecare bar, restaurant, hotel...
Sunt tipi care lucrează singuri sau în echipă.
Şi nu fură doar bani. Se fură identităţi sau se copiază carduri de credit.
Poţi să copiezi datele de pe un card de credit într-o secundă.
Dar când furi un portofel, ai cam o oră
până să se prindă ţinta şi să-şi anuleze cardurile.
Aşa că pui cardul înapoi.
Până se prinde ţinta, e la Youngstown şi se ceartă cu nevasta
din cauza cheltuielilor făcute de noi cu cardul lui.
BANCOMAT
Dispozitivele de copiere înregistrează tastele, aşa că afli şi PIN-ul.
Ia uite acolo.
Tare !
- El a făcut chestia aia ? - Da.
Acum câţiva ani, a înlocuit cititoarele de carduri
de la vreo 12 magazine de articole ieftine din LA.
A furat câteva milioane până să se prindă ăia.
Ce face un tip ca ăla cu atâţia bani ?
Şi-a finanţat propria marcă de sosuri.
Ăla e locul lui. Dă-i voie să...
Scuze.
Cine e fata ?
O cheamă Jess, Farhad.
E stagiara noastră.
I-o pui ?
Sunt şi eu aici.
- Nu, Farhad, nu i-o pun. - Ar trebui.
Bună ! Tot aici sunt !
Eu i-aş pune-o.
Face mişto de mine, nu ?
- Nu ? - Vorbăreaţă fată.
Zâmbeşte !
Mersi. O developez acum, nu durează mult.
Ia-ţi aparat digital.
Suntem cam 30 de oameni. Fiecare primeşte un procent.
Acoperim mita sau costurile judiciare pentru cine e arestat, Doamne fereşte.
Îi vindem datele de la ATM unui tip din Singapore.
Dependenţii de cumpărături cumpără chestii
pe care le trimitem la noi şi le revindem pe piaţa gri.
- Ieri am cumpărat 200 de MacBook Air. - Dumnezeule ! Ăsta e incredibil !
- Aş putea să-l... - Nu.
Vinde tot, nu-ţi asuma niciun risc.
Şi marea lovitură ?
Credeam că lucraţi la scară mare.
Aia din care facem aşa mulţi bani,
încât ne pensionăm toţi, ne luăm iahturi şi ne punem silicoane.
Aia e o închipuire.
Noi lucrăm la volum. E mai sigur aşa.
Jen, am nevoie de 10.000 $, am pierdut la curse.
Hai, fată !
Mersi, draga mea.
Card curat, buletin curat, tot ce-ţi trebuie.
Mulţumesc.
Nu-mi mulţumi încă.
- Avem multă treabă. O săptămână grea. - Ştiu.
Şi acum, ce facem ?
Ai acolo un card de acces.
Ţi-am luat alt apartament.
Cred că o să-ţi placă.
Mersi !
Cum chem un taxi să mă ducă acolo ?
Pot să te duc eu.
Ar fi grozav... Dacă nu te deranjează.
Nu mă deranjează. Tu vrei ?
- Da. - Sigur ?
Pari un şofer destul de bun.
Poţi conta pe mine.
Serios ?
Majoritatea ar spune nu.
Pari un tip de încredere.
Poate ar trebui să iei taxiul.
- Da. - Bine.
- În regulă.
- Cine e ? - Fetiţa mea, Mina.
E drăguţă.
- Fiul meu, Dani. - Simpatic.
- Şi soţia mea, Lida. - E frumoasă.
- Şi asta e scula mea. - Bine...
- Scuze. - Nu-i nimic.
Ăsta e câinele meu.
Îl urăsc.
Îl ştii de mult pe Nicky ?
De zece ani. De ce ?
Mă întrebam şi eu.
Bine, m-ai prins. Suntem amanţi.
Ca la grecii antici.
De fapt, nu ştiu... Îmi place tipul.
Dar nu prea se apropie de oameni, aşa că uneori e greu de citit.
Nu-l condamn, mi-a spus de chestia
cu tatăl şi bunicul lui.
Mare nebunie...
Ţi-a povestit ?
Am auzit şi eu povestea, dar niciodată de la el.
Serios ?
Probabil o sugi foarte bine.
O să-mi fie dor de scula lui.
La fel şi lui de mine.
Termină...
- Eşti gata ? - Da.
Frank ! Ajutor, oameni buni !
Vă rog, ajutaţi-ne !
Chemăm pe cineva în ajutor ! Rezistă !
Rezistă, fir-ar să fie !
Chemaţi pe cineva ! Chemaţi un doctor !
E vreun doctor pe aici ? Vă rog !
Dle doctor, ajutaţi-mă, soţul meu a făcut infarct şi nu ştiu ce să fac !
Frank ? Frank, mă auzi ?
- Cineva să sune la Urgenţe ! - Frank...
Frank !
Cine era poliţaiul care mă pipăia ?
Era un om normal, abia apăruse pe-acolo.
- Cine se dă la văduve îndurerate ? - Arăţi nemaipomenit în rochia aia.
Ce poate fata să facă ?
Am câteva idei.
Şi eu.
Ar trebui să începeţi cu un oral. Ziceam şi eu.
Oameni buni, sunt aici !
Scuze.
Oameni buni !
Puteţi fi puţin atenţi ?
De ce râzi ?
Am avut o săptămână-record.
Vreau să vă felicit pe toţi.
După ce am scăzut cheltuielile,
rămân 1,2 milioane de dolari.
Bravo ! După meciul de mâine, facem curăţenie aici.
Tot ce nu e ţintuit de pământ va fi incinerat.
Banii voştri sunt la Horst.
Când ajungeţi acasă, vă trimite partea.
Mulţumesc, oameni buni !
- Pentru Nicky. - Nicky !
Nicky !
Farhad, nu Forehead.
- Ce înseamnă asta ? - Nu contează.
Fii apetisantă mai departe.
Ăştia sunt toţi ? 1,2 milioane ?
- Să nu-i scapi din ochi. Promiţi ? - Da, promit.
Fără câini sau cai.
- De când mă cunoşti ? - Uită-te la mine. Nu joci, da ?
Da, dragă.
Ne vedem când ne-om vedea.
Sunteţi foarte simpatici.
Sunt obosită.
Bine. Vrei să mergem mâine la meci ?
Ai bilete ?
Sigur că da. Unul din avantajele meseriei.
Te referi la biletele astea ?
Termină cu chestia asta, da ?
Nu te mai da mare.
- O evaluare ? - Da.
- Vorbeşti serios ? - Spune-mi.
Un fel de:
"Jess e harnică, cinstită şi promptă".
"Cred că va fi de mare folos echipei dv de la Sizzler, din San Bernadino".
Nu referinţe, nemernicule !
Critici constructive.
Serios ?
- Vorbeşti serios ? - Da.
Bine.
Ai mâna uşoară.
Eşti invizibilă pe teren.
Şi eşti calmă.
Când ai probleme, nu te panichezi, te adaptezi.
Chiar te descurci mai bine când se împute treaba.
Ceea ce e rar.
Şi sunt în branşa asta de foarte multă vreme.
Şi n-am întâlnit pe nimeni ca tine.
Mulţumesc.
Dar mă refeream la sex.
Fii serioasă, sunt o mie de târfe mai bune ca tine.
Cum poţi să zici aşa ceva ?
Tu doar stai pe spate şi mă întrebi dacă am început.
Eşti rău.
De ce Bezel ?
De ce ţi se spune aşa ?
Nu-mi place porecla asta.
Ştiu, dar de ce ţi se spune aşa ?
Tata mi-a dat porecla asta.
- Şi ? - Şi nu-mi place.
Tata spunea...
...că sunt două feluri de oameni pe lume.
Unii sunt ciocane şi alţii cuie.
Tu hotărăşti de care vrei să fii.
Mi-a zis că în branşa asta nu e loc de sentimente.
Că sentimentele te omoară.
Mi-a zis că-s moale.
Aşa că a început să-mi spună Bezea.
- Bezel. - Da.
Chiar eşti o bezea mare.
Mă duc să mai iau vin. Vrei ?
Nu, mersi.
STADIONUL MERCEDES-BENZ
Unde mergem ?
Cum ai pus mâna pe biletele astea ?
E una din minunile vieţii mele.
Acest jucător celebru e triplu campion la Chicago.
Aplauze pentru Billy Canady !
Brevings şutează pentru Miami Threshers.
E un moment nepotrivit să-ţi spun că nu-mi place fotbalul ?
Da, e cel mai prost moment posibil.
Îmi pare rău. Mi se pare stat degeaba.
- Glumeşti ? - Tu nu crezi ?
Te-ai bucurat foarte mult de bilete.
Da, mă bucur de bilete. Doar că nu înţeleg jocul.
Bine, am înţeles.
Ştii ceva ? Lasă fotbalul. Ne putem distra şi altfel.
Hotdogi ! Luaţi hotdogi de aici !
- Mă duc să iau. - Acolo.
Pariez pe 1 $ că tipul ăla nu prinde hotdogul.
Ăla ? Bine.
De unde ştiai ?
Tipul ăla nu ştie să arunce.
I-a dat jos ochelarii unei băbuţe acum 10 minute.
Bine.
Fii atent...
Acolo, tipul la bustul gol şi vopsit.
Pe 10 $ că e prea beat să facă valul.
- Eşti sigură ? Echipa lui câştigă. - Vrei sau nu ?
- Vreau. - Bine.
Nu te ridica !
Da !
- Pe bune ? - Mă pricep la beţivi.
Eşti fan ? Te consideri fan ?
Mersi ! Gata, suntem chit.
- Încă una, de departajare. - Bine.
Bine, domnişoara cu şort.
- A, da. - O vezi ?
Câţi o să se uite la fundul ei în timp ce urcă pe culoar ?
- Cea mai bună estimare câştigă. - Doar scaunele din capăt.
- Cel puţin opt. - Opt ?
- Trei. - Cinci. Mă primiţi şi pe mine ?
Sigur. Zece dolari, domnule...
Liyuan. Eu zic că se uită cinci. Sigur.
Bine.
Unul.
- Doi. - Da.
- Trei. - Patru. Scuze.
- Eu am ieşit. - Cinci.
- Şase. - Hai !
Şase...
Şapte ! Da !
Sunt cel mai aproape ! Şi la libidinoşi mă pricep.
- Daţi banii ! - Bine, bine...
Daţi-mi ocazia să-mi iau banii înapoi. Mai pariem o dată ?
- Bine. - Să-mi dai rest.
Ce echipă dă următoarea lovitură de pedeapsă ?
Nu mă pricep la fotbal. Jucaţi voi.
Bine. Echipa din apărare.
Cât pariem ?
1.000 $.
Bine.
Bine, pun 1.000 $.
Henţ ! Nr 77, ofensivă !
- Lovitură de pedeapsă. - Da !
Bine. Pe 5.000 $.
Pasează sau aleargă ?
5.000 $.
- A băut... Cu siguranţă. - Da, e beat.
Aşa e !
- Zi tu. - Aleargă.
Aleargă.
3-18, atenţie !
Da, aleargă !
- Au... - Bine zis, au.
- Acum mă duc să beau ceva. - Da, şi eu.
- Dublu sau nimic ! Pariezi tu. - Nu, mersi.
Nu, e uşor ! Dacă reuşesc lovitura, câştigi.
Întotdeauna reuşesc, n-ai cum să pierzi !
Hai, vreau să jucăm !
Îmi placi !
N-ai cum să pierzi.
Te rog, vreau să joc !
- Pe cât ? - Dublu. 10.000 $.
E prea mult ?
Bine, zece mii.
3-42, atenţie !
- O, nu... - Pe bune ?
Îmi pare rău !
Îmi pare rău ! Sunt prea norocos !
Poate ar trebui să mergem.
Bine.
Stai puţin !
50.000 $.
- Poftim ? - 50.000 $.
- Nicky... - E-n regulă. Bine ?
- Bine. - Stai liniştită.
N-o să şuteze înapoi.
O să ia un genunchi.
Acum începe să devină interesant !
Bine.
Gata, am terminat ?
Nicky ? E-n regulă.
- E-n regulă. - Stai aşa.
Dă-mi o clipă.
100 de mii.
100.000 $.
Da.
N-ai tu 100.000 $.
Ba da, am.
Nu poţi să faci asta !
La următoarea fază, pasă incompletă.
Eu zic că prinde mingea.
Nu se poate...
Plecăm.
Plecăm !
Plecăm.
Toţi banii.
- 1,1 milioane. - Nicky !
Nicky, sunt şi banii mei !
Cine trage carte mai mare.
Eşti nebun.
Îmi place !
După tine.
Mulţumesc.
Ce-ai zis ? Ce înseamnă "Tomo ha de" ?
E o expresie.
E greu de explicat.
În traducere liberă ar fi...
"Am pus-o !"
Îmi pare rău, prietene, aşa păţeşti dacă joci cu greii.
Băga-mi-aş !
Dublează suma.
- Măi... Prietene, ce faci ? - Am banii.
Dublează suma.
Ai probleme, prietene.
Ia binoclul, alege orice jucător de pe teren şi eu îi ghicesc numărul.
Orice jucător ?
- Sunt şanse de 100 la 1. - E bine pentru tine. Două milioane.
E nebunie curată !
Nu-mi place.
Bine, o îndulcesc puţin.
Tu alegi jucătorul.
Şi ea ghiceşte numărul.
Ce ?
Eşti nebun de legat.
Dar nu pot să refuz aşa o pleaşcă.
Bine, pariem.
Alvin !
Ce faci ? Nu mă băga în chestia asta !
Nu e destul că ai pierdut banii tuturor ? Banii mei ?
Parcă e nevastă-mea.
Ia mâna de pe mine ! Eşti nebun !
- Stai puţin ! - Nu pune mâna pe ea !
- Care e problema ta ? - Steven !
Zi-i să-şi ţină mâinile acasă !
Înţeleg. Îmi pare rău. S-a lăsat dus de val.
Se crede Kevin Costner şi eu sunt Whitney Houston.
- Ce naiba ! - Steven ! Te rog, ştie că vreau să joc.
Să jucăm !
Uită-te la mine.
Te rog, nu mă obliga să fac asta !
- Alege, atât. - Nu mă obliga !
- Jess ! - Dă-mi drumul !
Alege ! Alege un nenorocit de jucător.
Te rog, nu mă obliga, Nicky.
Te rog !
Bine...
Mi-am ales.
Vrei să scriu numărul ?
Nu, am încredere în tine.
Nicky !
Atunci e rândul ei.
Fă-o ! Alege !
Alege un jucător.
E nebun, ştiu. Dar o să fie vina lui.
Nu a ta.
Haideţi, echipa !
Nu riscaţi ! Prindeţi dacă trebuie !
Pregătiţi-vă de sprint. Haideţi.
Nu ştiu. Nu ştiu...
Vă ofer o şansă să vă retrageţi, bine ?
Fără supărare.
Alege !
Îl ghicesc...
Îl ghicesc pe numărul...
Staţi aşa...
Numărul 55.
Nu.
Nu...
Nu, nu se poate !
- Incredibil ! Cum ai reuşit ! - Am dreptate ?
- Da, ai dreptate !
- Băga-mi-aş, ai dreptate ! - Doamne !
- Cât de tare ! - Nu te superi ?
- Nu mă supăr deloc ! - Nu ?
Trebuie să mergem imediat la Vegas cu avionul meu privat !
A fost incredibil !
Aţi văzut ce-a făcut ?
Şi tu... Ai ouăle cât portocalele !
Eşti noul meu erou.
- Dublăm suma ? - Nu, nici vorbă !
Afară din loja mea ! Acum !
Da ! Bravo ! Din prima !
Ne pricepem !
E-n regulă, dle antrenor. Ţi-ai plătit datoria.
Te omor !
Omoară-mă mai târziu.
Te omor !
- Ce naiba... - Te-ai descurcat grozav.
Doamne, Dumnezeule...
Cum ai reuşit ?
Liyuan Tse e un împătimit al jocurilor de noroc.
Pariază pe orice, cu sume uriaşe.
Odată, Bellagio l-a dat afară pe Bill Gates din apartamentul prezidenţial pentru el.
E ţinta perfectă.
Dar de unde ştiai pe cine o să aleagă ?
I-am spus noi.
I-am spus toată ziua.
L-am pregătit din clipa când a plecat de la hotel.
I-am programat subconştientul.
A văzut numărul 55 toată ziua.
CAVE 55 Vinotecă
În lift. În hol.
Până şi pe insigna portarului.
I-am pus indicii şi pe drumul de la hotel la stadion.
De câte ori se uita pe fereastră, vedea câte unul.
SUSŢINEŢI SINDICATUL 55
Nu-şi dă seama că le vede, dar le vede.
N-are cum să scape de ele.
Îl vede până şi pe Farhad.
Încerc să merg cu maşina, boule ! Jos Rinocerii !
Sugestiile sunt peste tot.
De la numărul de flori din vază,
la tatuajul damei de companie pe care i-am trimis-o ieri.
Genial !
Şi nu e vorba doar de ce vede, ci şi de ce aude.
În dialectul mandarin, la cinci se spune "woo".
Sunt 124 de "woo-woo" în Sympathy for the Devil.
El nu-şi dă seama, dar toate semnele sunt acolo.
Şi când ia binoclul şi se uită pe teren
şi vede un chip familiar cu numărul 55 pe tricou,
o voce îi şopteşte în minte: "Ăsta e !"
El crede că e vorba de intuiţie şi alege.
Vrei să ţi-l scriu ?
Şi tu, care nu ştiai nimic, l-ai convins.
Celor ca tine le spunem "şoricei orbi".
Eu sunt "şoricelul orb" ? Nemernicule !
- Nu cred că a fost 100% pe bune ! - E o chestiune de probabilităţi.
Farhad zice că probabilitatea e de 59%,
dar e mai bună ca la Vegas.
Şi dacă nu alege ce trebuie ?
Dublezi suma până alege.
Uimitor !
Tu eşti uimitor.
Nicky !
Ce e ?
Te-ai descurcat minunat.
Bine...
Ce e ? De ce tragem pe dreapta ?
Nicky ?
Ce e cu ăştia ?
Sunt 80.000 $.
Treaba s-a terminat.
Te-ai descurcat grozav.
Glumeşti, nu ?
Du-o la aeroport.
Nu mă duc la aeroport. Stai ! Nu putem discuta ?
- Îmi pare rău. Te-ai descurcat grozav. - Ce se întâmplă ? Răspunde-mi !
Nicky !
Fir-ar !
TREI ANI MAI TÂRZIU
Nu mă aşteptam să arate aşa blând.
Tipul de la Tehnic zice că dispozitivul merge.
Dar, cu toată sinceritatea, nu-mi place asta.
Şi nu-mi place el.
De ce ?
E un escroc, domnule.
Asta era şi ideea.
Stai liniştit, îmi păstrez pistolul încărcat.
Owens, de ce trebuie să fii aşa dramatic ?
Invită-l la prânz.
Eşti cunoscut pentru capacitatea ta de convingere.
Mi-a fost greu să te găsesc. De ce mi-ai acceptat oferta ?
Sunt falit.
Maşina mea. Am investit 40 de milioane în cercetare.
McEwen, Rahal, Lotus...
Orice echipă din orice clasă cheltuieşte jumătate de-atât.
Dar eu am ceva ce ei nu au.
- Un algoritm de consum. - Da.
EXR.
Cu toţii îl vor.
Este legal.
Şi inginerii mi-au promis că-mi va aduce victoria.
Dar mie nu-mi ajunge.
Anul ăsta, doar McEwen îmi stau în cale.
De-aia te-am vrut pe tine.
Trebuie să fim discreţi.
Trebuie să fie o operaţiune sigură, fără greşeală.
Mă voi preface că sunt un inginer nemulţumit de-al tău
şi le voi oferi EXR celor de la McEwen.
Dar o să le dau un fals.
Nu face nimic, doar dă citiri false pe instrumentele lor.
Îl va păcăli pe pilot, iar tu vei avea un mic avantaj.
O treime de secundă la fiecare câteva ture.
Chiar dacă tehnicianul spune că merge,
ce te face să crezi că poţi convinge pe cineva că e real ?
Că eşti cine spui că eşti ?
Nu poţi să te prosteşti, băiete !
Nu vă faceţi griji în privinţa mea. Am făcut cercetări amănunţite.
Mergem înainte conform planului, de la petrecerea de lansare de azi.
Bine.
O să fiu văzut beat, gălăgios şi nemulţumit.
O să mă apropii de tine sub ochii lui McEwen.
Ne vom certa, o să-ţi arunc cu băutura în faţă şi o să te împing.
- E bine aşa ? - E bine.
M-aş mira dacă McEwen n-o să mă contacteze atunci,
- Dar dacă n-o face, îl contactez eu. - Bine.
Oricât e dispus să mă plătească, suma rămâne la mine în buzunar,
pe lângă milionul de la tine.
Ne-am înţeles ?
Da, dle Garriga, ne-am înţeles.
Grozav.
- Mersi pentru timpul acordat. - Mersi.
Ne vedem diseară.
Să nu zici că nu te-am avertizat !
Dramatism... Abia aştept.
Aşa e.
Ştii englezeşte ?
Da, sigur. Dar şi dv vorbiţi bine spaniola.
Mulţumesc.
Astă-seară am venit cu afaceri şi sunt alcoolic abstinent.
Dacă-ţi cer o votcă martini cu gheaţă,
ar fi grozav dacă mi-ai putea da apă cu măsline.
- Înţeleaptă decizie, domnule. - Mersi.
Treaba e că eu nu beau. Dar tipul ăla m-a făcut să beau iar.
- O votcă martini cu gheaţă. - Gheaţă.
Mă întreb dacă "Garriga" înseamnă "hoţ" în spaniolă.
Ce mai băutor !
Cine a pus o canapea cu gagici în mijlocul barului ?
Hei !
Unde-s toţi negrii ?
Ia uite-l, Hoţul Hoţilor !
Cred că poţi face ce vrei tu când eşti o javră cu bani !
Ar trebui s-o laşi mai moale.
Nu, vreau să vorbesc cu el. E o ţară liberă !
- Buenos Aires e o ţară liberă, nu ? - E oraş.
Mă duc acolo.
Hei !
Bună.
Bună !
Bună.
Ce mult a trecut...
Eşti... Eşti aici cu...
Rafael ? Da, e proprietarul uneia din echipe, aşa că...
- Îl escrochezi ? - Nu ! Suntem împreună.
De multă vreme.
Nu mai lucrez.
Jess...
Atunci, la New Orleans, eu...
Nicky, nu e nevoie să-mi explici.
Ar trebui să-ţi mulţumesc. Mi-ai făcut o favoare.
Mă bucur foarte mult.
Probabil mă caută.
Ai grijă de tine, da ?
Şi tu la fel. Numai bine !
Nicky !
Nu-mi cunoaşte trecutul, aşa că...
Nu mă cunoşti.
- Bine ? - Bine.
- Îţi mulţumesc. - Cu plăcere.
Ceva cu alcool...
Dă-mi o votcă, te rog.
Sigur.
- Asta e apă. - Nu, domnule, e votcă.
- E apă. - Domnule, ştiu cine sunteţi.
Marcello mi-a spus despre problema dv, aşa că lăsaţi-o moale.
Glumeşti.
Eşti beat ?
Cu dl Garriga nu e bine să te pui.
Nici cu mine.
Ce parte a planului necesită o tavă de appletini ?
Te înscrii în vreo frăţie ?
Regândesc puţin planul.
Mai lasă fiţele astea delicate de om de ştiinţă.
Nu faci fisiune nucleară, amice, nu eşti la CERN.
Fă ce eşti plătit să faci, rahatule.
Hei !
Garriga !
- Aoleu... - Nicio grijă, e doar un inginer nemulţumit.
Cred că ai ceva să-mi spui.
- Aoleu ! - Fir-ar al dracu'...
- De ce mă pocneşti ? - M-ai furat !
Şi nimeni nu fură de la mine !
Sunt un inginer nemulţumit !
- Daţi-l afară ! - Sigur.
Afară !
- Ai exagerat puţin, nu crezi ? - M-a luat valul.
Daţi-l afară !
Scăpaţi de el.
E-n regulă, sunt bine.
Petreceţi în continuare !
- Eşti bine ? - Da.
Ce naiba a fost asta ?
Aşa e la curse, draga mea.
- Doamne... - Atâta tot.
Staţi aşa...
Nu mă puteţi da afară, sunt oaspete la hotel !
Arată cheia.
Mersi.
Dl McEwen te invită la prânz.
Informaţiile sunt pe card.
Încă le mai am.
Ai auzit de Udo Pappenphus ?
- La ce te zgâieşti ? - La nimic. Îmi pare rău...
Udo Pappenphus a fost mulţi ani inginer la Ferrari. Era genial.
Într-o zi, a fost găsit în spatele unei banchete cu gâtul tăiat.
Udo era omul ticălosului de Garriga.
Vreau trei milioane de euro.
Mânca-ţi-aş !
E vorba de EXR.
EXR...
Eşti Moş Crăciunul meu, frate.
Am nevoie de dovezi.
Pricepi ? Dovezi.
- La ce naiba te uiţi ? - La nimic. Mai spuneţi o dată ?
Sunt euro în piscină ?
Gordon !
Dă-mi un binoclu, frate. Sunt pe chestie.
Da... E frumoasă foc.
- Îmi plac târfele de curse. - Nu e aşa ceva.
Ba sigur că e ! E plin oraşul de ele.
Revenim la oile noastre ?
- E cam plată pentru gustul meu. - Mici pentru unul, perfecţi pentru altul.
Preferinţa pentru mărimea sânilor e subiectivă.
Poate la prezentările de modă. Mie-mi plac mari cât mingile de fotbal.
Vreţi chestia sau nu ?
- O să am nevoie de dovezi. - O să iau legătura cu dv.
- Un şpriţ, vă rog. - Bine.
Şi o votcă cu suc de afine.
Ar trebui să pui ceva pe tine.
- Poftim ? - Sunt australieni pe aici.
- Şi ce-i cu asta ? - Zic şi eu, Jess.
Nu i-au trimis degeaba în Australia.
Bine...
Stai aşa... Ai uitat că nu mă cunoşti ?
Şi care a fost faza aseară ?
A fost vorba de mine ?
Fii serioasă... Nu.
- Îl înşeli pe Rafael ? - Nu, Jess, lucrez pentru el.
- În locul tău, nu m-aş încrede în el. - Dar în tine să mă încred ?
- Bine, Jess. - Interesant !
- Fii serioasă... - Nicky,
dacă Rafael ne vede împreună, nu ştiu ce-o să facă.
E gelos din fire. Nu te mai apropia de mine.
Dă-l dracu' pe Rafael !
Şi Nicky, şi acum eşti uşor de jefuit.
Nu mai pune mâna pe chestiile mele !
- Deci ? - Pare credibil.
- Trei milioane, da ? - Da, domnule.
Vă aduc pachetul complet în 48 de ore.
Coduri, documentaţie, analize...
Nicio grijă, prietene.
- Şi acum, ce facem ? - Aşteptaţi telefonul meu.
Mulţumesc.
A sunat secretara dlui Garriga. A ales câteva piese care v-ar plăcea.
Grozav.
Scuzaţi ! Domnişoară !
V-aţi uitat...
...geanta.
Ar trebui să fii mai atentă în jur.
Doamne... Pe bune ?
- Malbec ? - Aşa e.
De unde le-ai învăţat ?
Numai asta se bea pe aici. Şi scrie pe etichetă.
- Nicky, m-am gândit... - Şi ?
Şi...
Nicky...
- Spune-mi. - Dacă am fugi...
- Dacă aş putea pleca neobservată... - Da.
- Am putea... - Orice. Da.
Nu pot...
Nu pot, îmi pare rău.
Stai, Jess !
Facem cum vrei tu. Pot să te apăr.
- Nicky... - Hai, Jess !
Nicky, m-ai învăţat foarte multe.
Dar am învăţat multe şi de atunci.
Şi mi-ar plăcea mult să-ţi arăt tot ce am învăţat.
De exemplu, să manipulez bărbaţii.
Cum te-am manipulat pe tine acum.
Cum e ? Da...
Tare. Cred că-ţi pierzi îndemânarea.
A fost jalnic !
"O să te apăr" ?
Ce-a fost aia ?
Funcţionează ? Agăţi aşa ?
- N-a fost o vorbă-n vânt ! - Nu-ţi mai cred prostiile.
- Nu... - Bine ?
Şi sunt fericită.
Aşa că nu te băga în viaţa mea !
Mişto fund...
Mişto fund. Şi ăsta.
Foarte frumos.
Hai să luăm o friptură !
- Friptură ? E ora 09:00. - Plânge-te la Dumnezeu, nu la mine.
- Cum a fost zborul ? - M-au înghesuit între doi grăsani !
Mi se pare că te plângi. N-ar trebui, pentru că-ţi dau şi ţie bani.
Bun, unde se face treaba ?
- Ai chestia ? - E-n geantă.
Mi-o dai tu ? Sunt prea gras şi nu ajung.
Fii atent aici.
Sunt expert.
- Eşti bine ? - Da.
Sigur ?
- Bună ! - Farhad ?
Bună ! Ce mai faci ?
- Ce mult ai slăbit ! - Am făcut o detoxifiere.
- Ai venit cu Nicky ? - Cam aşa.
- Te superi ? - Te rog.
Cred că-ţi place cu atâtea frumoase în jur.
- Presupun... - Nu doar presupui.
Ce vrei să spui ?
- Doamne ! - Zic şi eu.
Nu mai face mutra asta ! Nici nu vreau să ştiu ce înseamnă.
- Ba cred că vrem. - Eu cred că nu vrem.
Toată lumea ştie că eşti lesbiană. E-n regulă.
- Cine ştie ? - Mie-mi place în mod deosebit.
- De unde-ţi vin ideile astea ? - Când vorbeşti, miroşi a păsărică.
- Nu e adevărat ! - Nu e ceva rău, crede-mă.
- Doamne... - Bine, bine.
- L-ai înnebunit de tot pe Nicky. - Serios ? Grozav.
Nu l-am văzut niciodată aşa. Nu prea a mai lucrat de la New Orleans.
Serios ?
E nemernic, ştiu. Mare nemernic. Trebuia să se poarte mai bine.
Dar e prietenul meu şi îl sprijin.
Îl iertăm ?
Nu-mi pasă ce ţi-a spus Nicky, nu mă mai las păcălită.
Nu cred că ai înţeles.
- S-a schimbat şi îl cunosc de mult. - Cum pot să fiu sigură ?
- Ce e aia ? - O portocală.
Ţi l-a păstrat până acum.
Mini-market !
Fir-ar...
- Îţi stă bine. - Nu-mi vine să cred că l-ai păstrat.
Sau l-ai găsit. Sau l-ai copiat.
- Cu tine nu se ştie niciodată. - L-am păstrat.
Mulţumesc.
Farhad a zis că n-ai lucrat multă vreme.
Câţiva ani. N-am avut chef.
Am vorbit şi cu tata. Nu-l văzusem de ani buni.
L-am întrebat dacă s-a îndreptat vreodată.
Mi-a zis că da, de fiecare dată când e eliberat condiţionat. Şi să nu mai suspin.
- Un sfat bun. - Da.
Şi cum merge ?
Credeam că sunt gata să lucrez iar.
Şi a apărut femeia.
De ce te străduieşti atât, Nicky ?
Ce vrei de la mine ?
Pot convinge pe oricine de orice.
L-am convins o dată pe unul că o casă goală e Trezoreria SUA.
- Aşa că sunt bun. - Da.
Eşti cel mai bun.
Dar ce vreau cu adevărat e să-ţi spun că m-am schimbat.
Şi să-ţi spun că-mi pare rău.
Şi vreau să mă crezi.
Ştii că vreau să te cred. Chiar vreau.
Acum sunt alt om.
Trebuie să mă întorc.
Nu pot, îmi pare rău.
Eşti bine ?
- Ce s-a întâmplat ? - Nu vreau să discut.
- Ţi-a făcut ceva ? - Nu.
Jess, a ridicat mâna asupra ta ?
- Zi-mi ce s-a întâmplat ! - Sărută-mă.
Trebuie să plec în curând.
Vreau să vii cu mine.
Ştiu, crezi că-l iubeşti.
Dar...
Vreau să vii cu mine în seara asta.
Nu-l iubesc.
Doar că...
N-ai încredere în mine.
Te înţeleg.
Dar dacă vii cu mine, găsim o soluţie.
Vreau...
E Owens, trebuie să răspund.
Da.
- Unde eşti ? - În cameră.
Bine. Sunt la uşă.
E la uşă...
- Bine. - Ce ?
Fir-ar, trebuia să...
Aşteaptă o clipă, te rog.
E-n regulă.
O să-l expediez.
Bună.
Dormeai ? Credeam că te vezi cu McEwen.
Mă văd. Mai târziu.
Generaţia ta e leneşă şi moale.
Mă deranjează asta.
Mie-mi place să fiu activ.
O să zac dacă fac cancer.
Sau dacă mi-o pun.
În ambele cazuri o să stau pe spate, dacă te întrebai.
Nu mă întrebam.
Dar mersi că mi-ai spus.
Sarcasmul, altă "calitate" a generaţiei tale.
Dacă vrei să-i spui cuiva să se ducă dracu', spune-i.
Nu-i spune "ce mişto sacou ai".
E un semn de slăbiciune.
Ce pat dezordonat ai...
Nu dorm prea bine.
- E cineva aici, fiule ? - Cui îi spui fiu ?
- Ştii de ce nu dormi bine ? - Nu, de ce ?
Din cauza iPhone-urilor, telefoanelor, laptopurilor şi computerelor voastre.
Toate nu produc decât un val de informaţii inutile.
Al naibii Twitter...
De parcă i-ar păsa cuiva că mănânci un sendviş cu curcan la prânz.
Scuze, un "sendviş panini".
- Sarcasm ? - Satiră.
Ale naibii panini...
Am terminat ?
Poate tu eşti terminat. Pe cine ai luat de la aeroport ?
- Garriga te-a pus să mă urmăreşti ? - Am oameni acolo.
Pe IT-stul meu. De ce ? Sunt probleme ?
N-o să fie, pentru că e aici.
Am un fir de păr pe dos care mă gâdilă când ceva nu e-n regulă.
Şi, în ultima vreme,
mă scarpin la fund ca un nenorocit de macac.
Bine...
Nu există niciun motiv de panică.
Nimeni nu trebuie să se crizeze,
pentru că ne apropiem de final.
Frumoasă zi.
Nicky !
Cum dracu' ai reuşit...
- Ne vedem aici la şapte. - Bine.
Se pare că fundul tău se înşală.
Ajunge cu dulcegăriile.
- Hei ! Mişto sacou ! - Du-te dracu' !
E pe bune. Gordon !
Gordon !
Tu eşti noul meu preferat, prietene !
Jur că eşti cu 15 cm mai înalt şi de două ori mai frumos decât când ai venit !
Poftim, fiule !
Papă-i !
- A fost o plăcere, vă doresc noroc. - Cu aşa prieteni, cui îi trebuie noroc ?
Acum valea !
- Da ? - Dle Garriga...
- Cum a mers ? - Am rezolvat.
Bine.
- Vă urez noroc. - Cu aşa prieteni, cui îi trebuie noroc ?
Jess, ţi-am lăsat o cheie la recepţie. Ne vedem la şapte.
- Îţi urez noroc ! - Cu aşa prieteni, cui îi trebuie noroc ?
- Noroc ! - Cu aşa prieteni, cui îi trebuie noroc ?
Cu aşa prieteni, cui îi trebuie noroc ?
Jess ! Jess !
TE-AU DESCOPERIT PLEACĂ IMEDIAT
Băga-mi-aş...
Îmi pare rău că am întârziat.
Ce e ?
Nimic.
Hai să mergem.
Chiar credeţi că sunt aşa un găgăuţă încât să n-am pe nimeni la McEwen ?
Pe cineva care să te supravegheze ?
După 20 de ani în branşă, înveţi să fii mereu atent.
El e arma mea secretă.
Şi imaginează-ţi ce surprins am fost
când Gordon mi-a arătat ce i-ai vândut lui McEwen.
Nu nişte softuri false, aşa cum discutasem,
ci planurile mele, proiectele mele !
Adevăratul EXR !
Furat de pe serverele mele, furat de la mine !
Mai mult decât atât, i l-ai vândut pe 3 milioane de euro.
Dar în genţile astea sunt 27 de milioane de euro !
Ceea ce înseamnă că l-ai vândut tuturor !
E în joc reputaţia mea ! Prestigiul meu !
M-ai făcut să par un amator.
Aşa păţeşti când angajezi un escroc.
- Rahat de hoţ ce eşti ! - De unde ai informaţiile ?
Şi ce legătură a avut ea ?
Nimic. Uite ce e...
Spune-mi.
Spune-mi !
Las-o dracului în pace ! Îţi spun !
Ştiu un tip care se pricepe.
Ţi-a spart parolele.
A reuşit să intre pe serverul tău.
A fost destul de uşor, ar trebui să-ţi concediezi IT-stul.
Nu ! Te-ai conectat cu datele mele !
- Computerul încearcă toate combinaţiile. - Pe dracu' !
Ăsta generează o parolă nouă la fiecare 15 minute.
Niciodată nu-l scap din ochi.
- Cum ai pus mâna pe el ? - Contează ?
Bine. Spune-mi !
- Vreau să ştiu cum ! - Dă-i drumul !
- Cum ? - Bine ! Ea a fost !
Ea a fost. Bine ? Ea a fost.
Ea a fost.
Dar n-a ştiut.
N-a ştiut nimic.
Bine...
Sistemul tău a fost protejat mai bine decât mă aşteptam.
Credeam că o să pot afla parola, dar n-am reuşit.
Apoi am văzut-o pe Jess la petrecere.
Şi când am aflat că sunteţi împreună,
am ştiut că ea e intrarea mea.
Aşa că m-am folosit de ea.
M-am folosit de ea tot timpul.
E o artă să convingi oamenii să aibă încredere în tine.
La femei, cea mai importantă e emoţia. Legătura.
Faptul că tu simţi acea emoţie
la fel de puternic cum o simt ele.
Visează la tâmpenia asta din copilărie.
La ea a funcţionat trecutul comun.
Figura unui prieten. A distras-o şi a calmat-o.
Ce mult ai slăbit !
După aia discutaţi despre chestii sentimentale.
Acum e dezarmată şi vulnerabilă.
Ştii că ai prins-o când începe să te imite subconştient.
O aprobare din cap... Un gest al mâinii... Sunteţi pe aceeaşi lungime de undă.
Sociologii îi spun "reacţia Gauchais".
Şi atunci dai lovitura finală.
Îi spui că te-a schimbat.
Sunt alt om, Jess.
Că ţi-a schimbat perspectiva.
Şi apoi închei.
Cu un talisman.
Un dar care spune:
"N-am încetat să mă gândesc la tine."
Colierul avea în el un keylogger fără fir.
N-aveam nevoie decât să intre în camera ta.
Şi când a intrat, am avut ce-mi trebuia.
Am aflat ce taste ai apăsat,
m-am conectat la computerul tău cu datele tale
şi am descărcat totul despre EXR.
Îmi pare rău.
Dar n-a fost vina ei.
Ea habar n-avea.
A fost păcălită.
Aşa că las-o să plece.
Şi după aia îmi faci mie ce crezi că trebuie să faci.
Cred că s-a damblagit !
- Ce e aşa amuzant ? - Iar mă minţi...
- Ce e aşa amuzant ? - Alte minciuni...
- Ce dracu e aşa amuzant ? - Ce e amuzant ?
Garriga nu e iubitul meu.
- Ce ? - Abia dacă-l cunosc.
E o târfă de curse.
Ce e aia târfă de curse ?
- Dar v-am văzut... - Nu. Ai văzut ce am vrut eu să vezi.
Tu m-ai învăţat asta, mai ştii ?
M-a scos din minţi. Tot timpul era în preajma mea, flirta, mă aţâţa...
Şi când încercam s-o invit în camera mea...
Mă doare capul... Mă doare burta.
Sunt la ciclu. Zici că e un loc al crimei.
Am Scrabble la mine în cameră.
Dureri de cap. Ciclu. Cel mai lung ciclu din istorie.
- N-a fost niciodată în camera mea ! - Ce ?
Am pus-o grav...
Ce naiba... ?
- Încercam să... - Să ce, Jess ?
- Încercam să-i fur ceasul. - Ceasul ăsta ?
Doar nu furi ceasuri şi acum !
E un Piaget Emperador !
Face 200.000 $ !
Îl urmăream de o săptămână. Aşteptam ocazia.
Şi ai apărut tu.
Poţi mai mult, Jess !
Mă pricep la asta şi îmi place !
Când ai venit la mine la hotel, el te bătuse.
- Nu, el mă bătuse. - Fura de la şeful meu !
M-a prins că-mi cumpăram chestii cu banii lui Garriga şi m-a speriat.
Incredibil !
Ai făcut toate astea ca să mă faci gelos ?
Nu, unele chestii erau răzbunare pentru New Orleans.
Da, ca să te fac gelos.
Nu pot să cred că m-ai minţit !
- Eu ? - Nu-mi vine să cred.
- Tu vorbeşti ? - Da.
Râde ciob de oală spartă !
Asta voiai să-mi spui ?
- Da. Mereu unelteşti ceva. - Sigur !
Încercam să-ţi salvez viaţa !
Minţind, Nick ! Tot timpul minţi !
Nu mai ştiu când spui adevărul ! Şi acum am încurcat-o.
Drăcia dracului...
Are dreptate...
Ai dreptate.
Uite care e problema cu minţitul.
Îţi distruge alternativele. Te bagă la înghesuială.
Ce dracu' tot spui, ai înnebunit ?
Şi eşti obligat să faci prostii.
- Vrei să mori ? - Măcar o să mor spunând adevărul.
Şi dacă mint, o să mint ca oamenii normali.
Vreau să mă întrebe nevasta dacă pare grasă în pantalonii ăia.
Şi eu să spun că nu, arată minunat, să-i poarte mai departe !
Aşa vreau să mint.
Dar acum...
Dacă tot mor...
O să spun adevărul.
Deci, dle Garriga, o să-ţi spun adevărul.
Şi n-o să-ţi placă deloc.
Acum un an, am pus mâna pe telefon...
- Ce dracu' faci ? - Nu-l mai suportam !
- Tu urmezi, păpuşă. - Nu ! Ai înnebunit ?
Uită-te la mine !
Ce dracu' a fost în capul tău ?
Du-te dracu' !
Acum avem un rănit. Ştii ceva ? Nu vreau să am nicio legătură.
Uită-te la mine ! E bine.
Asta e mizeria ta ! Tu s-o cureţi ! Şi să nu mă bagi pe mine.
Nu ştiu ce să fac...
Te rog, rezistă ! Nu muri !
Nu ! Uită-te la mine !
Uită-te la mine, Nicky ! Uită-te în ochii mei.
Te iubesc !
Te rog, nu muri. Te rog !
Te rog !
Am încredere în tine.
Nu mă părăsi iar !
Nu mă părăsi iar...
Te rog...
Ce dracu' ?
Vrei să moară ? Ce, eşti papă-lapte ?
Nu ţi-a spus că sunt complicele lui ? Mama mă-sii...
Cred că eşti îngrozită.
O să se facă bine. N-o să moară. Mă auzi ? N-o să moară.
Probabil.
Vezi tu, se trage între coastele trei şi patru,
puţin alături de sfârcul stâng. Ţine aici.
Apasă, ţine presat.
Aşa nu atingi inima şi arterele mari.
Dar nimereşti plămânul. Dă-mi voie.
Aşa...
Ăsta e Butonul de panică ?
Nu eşti aşa papă-lapte cum credeam.
Dacă laşi rana netratată, ai cam zece minute
până te îneci în propriul sânge.
Dar dacă o pansezi...
...şi egalizezi presiunea....
Doamne...
Şi apoi...
Aşa ! Uite.
Aşa !
Bravo, băiatul tatii !
- Doamne... - Bravo, băiete.
Eşti teafăr ?
Dumnezeule...
Poftim. Ţine asta.
Fii atentă aici. Dacă nu poate să respire, tragi iar de piston, da ?
Nu-mi vine să cred că m-ai obligat să te împuşc !
Şi de ce ? Ca să-ţi faci ochi dulci cu o târfă de curse !
- Nu e târfă de curse ! - Nu sunt !
Nu-ţi ieşi nici mort din personaj, Bezel ! Şi încă e posibil să mori.
Du-te dracu'. Şi nu-mi spune Bezel.
Eşti tatăl lui ?
În sensul cel mai larg al cuvântului.
Eu sunt Bucky, apropo.
Să ştii că-mi place de tine, eşti rezistentă.
- Doamne... - Şi uite-aşa.
Tu fură-ne o maşină şi eu strâng banii.
Nu pot să fur o maşină !
Lucrez cu spaniolul ăsta nenorocit de trei ani
şi nu-mi spune că are pe cineva la McEwen ?
Ce dracu' s-a întâmplat cu încrederea ?
Mai avem mult ?
Mă chinui ca naiba să-ţi fac rost de EXR...
- Şi apare gagica. - Nu fi nemernic.
- Aşa vorbeşti tu cu tatăl tău ? - Nu eşti tatăl meu. M-ai părăsit.
Te-am luat de pe stradă şi te-am învăţat meseria mea. Pasiunea mea.
Cunoştinţe acumulate de trei generaţii.
Şi, în ciuda tuturor eforturilor mele, a străduinţei mele,
tu ai ajuns om de treabă. Păi...
Ca să vezi.
- Nu te-am părăsit degeaba. - Eram prea moale.
Atâta te duce capul, tontule !
Ne mergea foarte bine.
Şi într-o zi,
cam după şapte ani, jucam o partidă de pocher la Boston
şi un tip a scos un pistol.
Un pistol ! Glock. Nu mai văzusem până atunci.
Am rămas paralizat.
Nu mă puteam gândi decât la copil.
În noaptea aia am plecat şi nu m-am uitat înapoi.
Dragostea te omoară în branşa asta.
Nu e loc de aşa ceva.
N-ai parte de fericire.
Ştii că se vorbeşte despre onoarea dintre hoţi ?
Tu nu eşti hoţ, Bezel.
Ai ales.
Aşa că iau eu banii.
Pe toţi.
- Asta explică multe... - Da, aşa e tata.
- Nu ! - Ba da !
Ne vedem de Crăciun.
Unu, doi... Eşti gata ?
E bine. Foarte bine.
Hai, aproape am ajuns.
Acum ce-o să facem ?
O să fie bine.
- Cum ? - Ai încredere în mine.
Te ajut eu.
Am eu grijă de tine.