BOGOVI EGIPTA
Redki poznajo vso zgodbo.
Kot se spomnim, gre nekako takole.
Pred začetkom zgodovine je bil Egipt zibelka človeštva.
Raj, vreden bogov, ki so ga ustvarili.
Zato so se bogovi naselili tam ob svoji manj vredni stvaritvi,
človeku.
Toda bogovi so se očitno razlikovali od svojih častilcev smrtnikov.
Bogovi so bili višji, po njihovih žilah pa je teklo zlato, ne kri.
Po želji so se lahko spremenili v različne srhljive zveri.
Sam Egipt je bil razdeljen med mogočna brata.
Oziris, bog življenja, je bil priljubljen kralj vseh dežel,
ki jim je Nil prinašal obilje.
Njegov brat Set pa je vladal nerodovitni puščavi
ter je črpal moč in zagrenjenost iz svoje osame.
Nato je napočil čas, da Oziris okrona novega kralja.
Svojega edinca Hora.
Ta odločitev je pomenila preizkušnjo bratske vezi
in usode vsega Egipta.
Toda bogovi so samo pol naše zgodbe.
Očitno je bilo, da sami ne morejo usmerjati usode.
Potrebovali so izjemno razsodnega, modrega in pogumnega človeka.
Žal sam nisem bil tak.
Toda preden odpravite mojo mlajšo in predrznejšo različico, vedite:
ne dvomite o človeku, ki se bori za edino silo, po moči enaki bogovom.
Za ljubezen.
Tat!
Stoj!
Ta obleka je nemogoča.
Okrasiti jo moram s trakovi, da bo za silo primerna za kronanje.
Bodiva jutri raje skupaj. –Saj bova. Na kronanju.
Blagoslov je, da nam bodo bogovi dali novega kralja. –Hora?
Veš, da mi ni mar za bogove. –Njim je mar zate. –Res?
Bek! Vrni mi jo.
Vem, da si si želela nekaj posebnega.
Si jo ukradel trgovcu ali iz kakšne omare?
Hitreje je bilo, kot da bi mi bogovi uslišali molitve.
Bogovi nam dajejo vse potrebno.
Ja, njihova radodarnost nima meja.
Prelepa si.
Zaja, ko sem te prosil, da pobegni z mano,
sem ti obljubil dobro življenje.
Obleke, vredne princese, vsak dan drugo.
Reke draguljev, ki bi te krasili. Zlato palačo za najino družino.
In koliko otrok bi imela?
Ducat. Vse bi storil, da bi te osrečil.
Kako pa se je za svoj veliki dan pripravljal bodoči kralj Hor?
Gospodar zraka?
Sinoči si burno proslavljal.
Množica se že zbira, da bi te nocoj videla.
Veličasten boš. –Navsezadnje.
Vzvišeni, vzvišeni Hor! Največji egipčanski bog!
Pa tudi Hora še ne odpišite.
Ko imate v svojih rokah usodo sveta,
celo bogove preseneti moč, ki jo imajo.
Vzvišeni, vzvišeni!
Če bi kronali mene,
bi si vnaprej pripravila sporočilo za svoje ljudstvo.
Ljudje ga tako ali tako obožujejo. –Morda Hor noče dolgočasnih govorov.
Razen ko nazdravlja lastni slavi. –Nujne so bile številne zdravice.
O mojih delih bodo peli pesmi.
Veliki lev, ki ga je ubil, je trpinčil vasi.
Res? Dobro. Torej je še vrednejše pesmi.
Lepo.
Ni potrebno, hvala.
Ti. –Škoda, da sem prišla prepozno.
Ampak zdaj sem tu, trezna in oblečena.
Nikomur ne povej. Paziti moram na svoj slab sloves.
Pridi sem. Pridi.
Ne. Ne, ne!
Težko je verjeti, vendar si podoben kralju.
Kdo sem, da bi sodil o tem, če te to vznemirja?
Nakit me vznemirja.
Torej poglej svoje zapestje, če ti ni prehudo.
Zapestnica z 42 zvezdami.
Kot opomnik na demone, ki sem jih ubil zate.
Egipt še ni videl tako dragocenega bogastva.
Ta starina? –Kako boginja ljubezni ne ve, kaj je ljubezen?
Ljubezen ni mečkanje z vsakim dekletom, ki ti pomigne,
mogočni ubijalec levov.
Proslavljal sem plen. Kar bi vedela, če bi bila tu.
Cenim svojo svobodo, manj pa mrtve živali.
A jih rada nosiš.
Hator, nikar. Nikar!
Kraljica se ne vede tako. –Torej še dobro, da nisem kraljica.
Si predstavljaš kaj dolgočasnejšega od nenehnega posedanja na prestolu?
Kaj točno si me vprašal?
Sem te kaj vprašal?
Nisem prepričana. Si me?
Gospod!
Začenja se.
Hator, boginja ljubezni!
Neftis, boginja zaščite!
Gospod. –Hvala, mladenič.
Danes si izjemno prijazen do tujcev. Pokaži mi roke.
Kaj je? Darila za Ozirisa.
Pohiti!
Tot, bog modrosti!
Pozdravljen, Tot.
Si mislil, da bo tvoj nekdanji učenec kdaj nosil egipčansko krono?
Hor je kazal številne lastnosti,
nekatere skladne s položajem vodje.
Če bo imel srečo.
Slava Ozirisu!
Kralju vsega Egipta!
Pozdrav Raju, bogu sonca.
Pozdrav Raju, bogu sonca!
Moj oče se je odločil blagosloviti ta dan,
kot nas tudi vi blagoslavljate s svojo velikodušnostjo.
Znamenje pozornosti od nekoga, ki ima veliko.
In nekoga, ki ima malo.
Toda koliko sta vredna,
ko umreta in se znajdeta pred Zadnjimi vrati?
Pravim, da sta enaka.
Simbola dobro preživetega življenja.
V onstranstvu so vsi dobrodošli.
To je moja zapuščina.
Toda danes bomo okronali novega kralja.
Nekega dne bo tudi sam imel svojo zapuščino.
Moj sin Hor, bog zraka.
Si pripravljen?
Sem.
Čakajte! Čakajte.
Oprostite zamudi.
Tri dni sem prečkal puščavo
in se še skoraj dan prebijal skozi vaše častilce.
Set! –Brat, lepo te je videti.
Enako, brat. Tu te vedno čaka mesto.
To je pomemben dan za družino. Gotovo si ponosen. –Res je.
Poglej se, nečak. Veličastno.
Vsaj nekdo tu bo krasen kralj. –Bal sem se, da te ne bo.
Tega pa že ne bi zamudil.
Zate.
Lovski rog.
Z lobanje ovna, ki je poteptal deset od mene počasnejših bogov.
Čudovit je. –Res? Preizkusi ga.
Setovo darilo.
Daj! Naj te sliši sam Ra.
Mislim, da te je nekdo slišal.
Set, kaj je to?
Veš, kaj je to?
Oče ti ga je dal.
Pomagal mi je preživeti številne puščavske noči.
Bori se z mano! –Oče, nikar! –Ne vpletaj se, sin.
Čemu? –Kaj si ustvaril v tisočih letih miru?
Deželo ljudi, ki ne sanjajo o ničemer več.
Zdaj sem jaz na vrsti. –Ne bom se boril.
Brat, rad te imam iz vsega srca.
Ne!
Tudi jaz te imam rad, brat.
Ne!
Oziris!
No, pa je res pomemben dan za družino.
Jaz, Set,
bom vaš edini pravi kralj. Kralj vsega Egipta!
Glejte, kakšna usoda čaka tiste, ki mi stopijo na pot!
Bogovi!
Pokleknite pred mano ali umrite!
Smrtniki, častite me ali postanite sužnji!
Bek! –Brat je mislil, da je posmrtno življenje darilo.
Po mojem bi moral imeti kralj višja merila.
Od zdaj boste morali z bogastvom plačati prostor v onstranstvu.
Tvoja pot se je šele začela.
Zdaj je tvoj.
Mnogi te bomo podprli, toda zdaj ni pravi čas.
Občudoval sem te. –Seveda.
To ne bi bilo modro.
Je res, da nikoli ne zgrešiš? Ni to dolgočasno?
Mislil sem, da imaš popoln vid.
Dobro se boriš. Si prepričan, da si njegov sin?
Zaja!
Bek! –Zaja!
Bek!
Egiptu delam uslugo. Nisi dorasel za kralja.
Ne!
Set!
Odpusti mi, oče.
Zaja!
In tako je Set postal kralj.
V naslednjem letu se mu je zoperstavilo veliko bogov.
En za drugim so to plačali s svojim življenjem.
Za smrtnike je bilo še huje.
Številni so postali sužnji.
Vzet jim je najmanjši kovanec za vstop v onstranstvo.
Hor se je slep in poražen umaknil v izgnanstvo.
Tisti, ki so molili, naj reši Egipt, so bili bridko razočarani.
Mene pa molitve niso kaj prida zanimale.
Izvedel sem, da je Zaja sužnja krutega gospodarja.
Toda kako naj bi jo rešil?
Skoval sem najbolj nor izmed vseh načrtov.
Zaja, vem, da ne vladaš vetru, lahko pa vsaj zapreš polkna.
Oprostite, gospod.
Lepotica, če bom še kdaj našel razmetano mizo,
te bom vrgel ven prenašat kamenje. Jasno?
Dajmo, dajmo! Nimam ves dan časa.
Rad bi ga vrgel z višine.
Dobro jutro.
Nekega dne te bom ukradel. –Je kraja vedno rešitev?
Zdaj in v tem svetu je. Če nisi bogat, si nihče.
Tudi če bi me lahko osvobodil, kaj pa moja družina in prijatelji?
Lahko ukradeš Setu ves Egipt?
Samo Hor nas lahko reši. –Res misliš, da je bogovom mar?
Hor bi prišel, če bi mogel. Nekaj bi ti rada pokazala.
Setova vojska se vrača z bojnim plenom.
Zakladnica bo nocoj odklenjena. Lahko bi se kdo splazil vanjo.
Zakaj? –Pravijo, da so v njej Horove oči.
Vrnile bi mu moč. –Samo norec bi skušal krasti bogu.
In kje bi lahko našla takšnega norca?
Načrti bi morali biti tu.
Uršu je zgradil zakladnico. Setov arhitekt je.
Kaj je to? –Setova peščena piramida.
Izjemno ognjišče si je naredil. Gotovo kuha za ogromne pojedine.
Ta jama vodi v središče sveta.
Vir njegove moči je. Nobenih pojedin ni.
Našla sem.
Zaklad bodo nesli skozi glavni vhod.
Glavni vhod ni težava, ampak tisto, kar sledi.
Dva mostova, opremljena s pastmi. Uršu se nenehno hvali z njima.
Še dobro, da goljufam.
Primerno me pozdravi, vojak.
Ne pusti čakati egipčanske kraljice.
Mislim, da si me pogrešala.
Moram te pogrešati, saj sem tvoja ujetnica.
Ta zapor ni tako slab. –Vseeno sem nesrečna.
Nekam čudno to kažeš. –Mi posodiš nož?
Torej bi me ubila, če bi imela priložnost?
Kako naj te ubijem?
A bi me, če bi me mogla. –Potem bodi vedno na preži.
Gospodar Set!
In gospodarica.
Ob primernejšem času bom prišel.
Ne, vstopi. Naj ti ne bo nerodno.
Pridi.
Nihče ni še tako častil veličastnega Raja.
Preletel bo nad vrhom in se čudil obelisku, ki si mu ga postavil.
Je to vse? –Kako?
Ne moreš narediti višjega?
Višjega? –Ja. Vprašanje je preprosto.
Zdaj bi bilo to težko.
Pomiri se, Uršu. Šalim se.
Povej mi, zakaj te je tvoj oče izbral za glavnega arhitekta,
ne pa katerega od tvojih bratov? –Ker sem se dokazal kot najboljši.
Kot bom sam dokazal očetu, da sem najboljši.
Gledal ga bo od zore do mraka.
Tvoje zadovoljstvo je zame vredno več od zlata.
Zlato, zlato! Dovolj ga boš imel za posmrtno življenje.
Nazdraviva! Na najveličastnejšega arhitekta v Egiptu!
Nazdraviva moji zapuščini.
Kje sploh dobijo toliko škorpijonov?
Ob tem se prestrašiš lastne sence.
Krog sproži past.
Zato bom šel okoli.
Tole je bilo preprosto.
Tretji most.
Nikjer ni omenjen.
Nezaslišano!
In samo eno oko je tu.
Krasno.
Zaja, ti bi molila, sam pa bom vrgel kocko.
Zaja!
Žal mi je.
Kot da ni dovolj, da sta prešuštvovala v moji hiši,
si si celo drznil krasti kralju?
Ponosen sem na svojo urejenost.
Nikoli nisi razumela, kajne?
In ta tvoj bedni dragulj žal ne bo rešil nobenega od vaju.
Set je tvoj bog. –Jaz sem se domislil tega. –Lažnivec!
Vrni mi, kar si vzel.
Hvala.
Vrzite ju šakalom. –Čakaj!
Še nekaj sem vzel.
Beživa!
Uspelo ti je.
Kje je drugo? –Veš, kako težko sem ukradel že tega?
Večno te bom ljubila. –Zaja!
Smrt ni konec.
Zaja.
Popravil bom to, Zaja.
Ne potrebujem več častilcev.
Niti gnijočih in smrdečih darov.
Če nisi prinesel vina, se poberi!
Nisem častilec. –Kaj pa si? Tat?
Ja, tat.
Nekaj imam, kar ti je vzel Set.
Noben smrtnik ne more krasti iz Setove zakladnice.
Okradel si truplo mojega privrženca. –Ti niso prišli blizu očem.
Daj mi jih. –Ne še.
Daj mi moje oči.
Kupčijo ti ponujam. –Pogajal bi se z mano?
Srečo imaš, da ti sploh kaj ponujam. Niti trinogega slona ne bi zadel.
Predvidevam, da želiš nagrado. Zlato? –Zlato lahko ukradem sam.
Nekoga bi rad rešil.
Pred čim?
Pred smrtjo.
Ni tvoj oče govoril, da smrt ni konec? –To ni mogoče.
Domisli se česa. Hor si, bog zraka!
Drugače bom vrgel oči v Nil. –Čakaj!
Ostani pri živih.
Prestopila je mejo, od koder jo lahko vrnem. –Toda saj si bog.
Bogovi živimo tisoče vaših let, a ne moremo ozdraviti smrtnosti.
Zanjo je napočil čas potovanja.
Gotovo lahko kaj ukreneš. –Naredil sem, kar lahko.
Ti, ki si večen,
pošlji svojega služabnika, da pospremi mrtvo v novo življenje.
Anubis, pridi.
Osvobojena si telesa.
Vrata zemlje so ti odprta.
Odpraviti se moraš na svojo pot.
Umrla je kot sužnja. Brez zlata je ne bodo spustili skozi Zadnja vrata.
Kaj ponujaš? –Ne bo mogla v onstranstvo.
Zate, bog Anubis, zmagovalec nad sovražniki, ki si na gori,
imam samo nasmeh. –To bo dovolj.
Zaja!
–Mrtvi ne govorijo z živimi.
Drži se poti.
Zdaj pa mi jih daj.
Nič nisi storil! –Moje oči.
Do konca živi tavajoč brez oči.
Ničesar ne morem izgubiti. Razumeš?
Vse bom storil, da jo spet vidim, ali pa bom umrl pri tem. –Daj mi oči!
Bi se rad skril pred mano? Potem se nauči molčati.
Izvoli.
Kje je drugo?
Nisem prepričan, ampak … –Zlomil ti bom vrat.
Gotovo sovražiš Seta, ker je ubil vajinega očeta.
Piramida. Vem, kako prideš v Setovo piramido.
Kako?
Tam je spravljen vir njegove moči, ne?
Bi ga lahko ubil, če te spravim noter?
In kako bi ti to uspelo? –Videl sem načrte.
Povej mi. –Pokazal ti bom. –Nadaljuj.
Če boš oživil Zajo.
Morda bi se dalo.
Nihče ne more zapustiti onstranstva, ko je enkrat tam,
toda potovanje skozi prehod bo trajalo nekaj dni.
Samo kralj lahko ukaže Anubisu, naj pripelje nekoga nazaj.
Če ubijem Seta in povrnem krono,
preden pride tvoja ljuba do Zadnjih vrat,
bi jo lahko rešil.
Poskusi mi slediti.
Moji veličastni krvoločneži!
Vi ste resnični egipčanski sinovi.
Vi ste moji otroci v železu in krvi.
Ni ponosnejšega očeta od mene.
S svojimi kopji smo zadušili uporniške bogove.
Drugi so se umaknili v Neftisino utrdbo,
kjer so se nam pripravljeni zoperstaviti.
Toda vi, moji puščavski vojaki, boste obračunali z njimi!
Zato vzemite svoje zlato!
Če padete v bitki in se odpravite skozi prehod,
povejte mojemu bratu, koga častite!
Legija Set! Amarn! Ta!
V formacijo!
Naprej!
Gospodar!
Vlomili so v tvojo zakladnico.
Uršu, ni bil namen očesa zvabiti Horove častilce v smrt?
Tako je, gospodar.
In niso tvoje pasti … Kako si že rekel?
Neprehodne? –Tako je, gospodar.
Ga lahko izslediš? –Našel ga bom.
Odkrij, kateri od njegovih zaveznikov je bil dovolj bister, da ukrade oko.
Smrtnik je bil, gospodar.
Smrtnik?
Kdo je to? –Njegova služkinja. –V svojo obrambo lahko rečem …
Verjemi, res bi rad slišal tvoje opravičilo. Toda ne zdaj.
Razumem, gospodar.
Torej le nisi najpametnejši smrtnik v Egiptu.
Ta tat je.
Kak je torej tvoj načrt?
Da bi ubila boga puščave, morava ubiti puščavo.
Ubiti puščavo?
Kako pa ubiješ puščavo?
K mojemu dedu morava. On nama bo pomagal pri tem.
Tvoj ded? Misliš na boga sonca Raja?
In kje točno je tvoj ded?
Se hecaš? –Misliš, da bi te skušal zabavati?
Letenje bi koristilo. –Brez drugega očesa se ne morem spremeniti.
Prositi moram za moč. –Nič kaj vzpodbudno.
Molči, drugače boš prej prišel do vznožja gore kot na vrh.
Veliki Ra, spomni se mojega imena.
Bog zraka prosi, da ga sprejmeš.
Ded, tvojo pomoč potrebujem! Prosim te!
Osupnjen sem!
Ostani v moji senci.
Zakaj? –Ubogaj me.
Pozdravljen, veliki Ra.
Ko prileti ptič na mojo ladjo, jo ubijem, preden se poserje.
Kaj je to? Drznil si si pripeljati smrtnika v Izvor stvarstva?
Potrebujem ga. Moral sem ga vzeti s sabo.
Zakaj si prišel? –Nekaj bi te prosil.
Potem bom nehal s tem, kar počnem in poslušal tvojo prošnjo.
Ded, oprosti, nisem nespoštljiv. –Tudi če bi bil, ne bi vedel tega.
Ostani tu in bodi tiho.
Delo imam.
In spravi smrtnika pod palubo, če želiš, da preživi.
Splazi se nazaj v senco, smrdljivi črv!
Ne boš se gostil z mojo stvaritvijo!
Naj se še tako trudiš!
Drugače bi bilo, če bi živel s svojimi otroki v nilskem raju.
Moje breme je večni boj z demonom Apepom, vsako noč.
Kaos ne sme uničiti Egipta.
Kot vidiš, so še hujše reči od Seta.
Motiš se. Ni ta demon umoril mojega očeta, tvojega sina!
Oba sta moja sinova.
V mojih očeh sta bila enaka, kot vse, kar sem ustvaril.
Toda moja volja je negotovost usode.
Kaj te je sploh prineslo?
Dovoli, da napolnim svojo stekleničko s to vodo.
Ta voda ni moja.
Nameravaš ugasniti puščavski ogenj.
Ubiti Seta, postati kralj, kot je želel tvoj oče.
Daj mi moč, da znova letim. –Že prvič sem slišal tvojo molitev.
Dovolil sem, da prideš in zagotovil ti bom vrnitev domov.
Potem pa …
Brez obeh očes nisem dovolj močan, da porazim Seta.
Pa postani močnejši.
Si se tako polenil, da si pozabil, da je življenje vsakega boga pot?
Ko zaideš s svoje poti, postaneš šibak.
Zakaj vlačiš okoli tega smrtnika?
Tako predrzen je bil, da se je pogodil z mano.
Ta pogodba ni vredna zvitka, na katerem je napisana.
Je sploh pomembno? Samo smrtnik je.
Ne odobravam Setovega vladanja,
toda nisem prepričan, da bi ti vladal kaj bolje.
Gospodar, zadnji od uporniških bogov so se umaknili za obzidje.
Vsi do zadnjega? –Tako je.
Dobro. Torej so zreli za obiranje.
Ni to malo pretirano?
Želela bi, da se borijo do smrti.
Tvoja žena je bila. –Razlog več, da jo ubijem.
Od zdaj bomo tako reševali zadeve. Po naše.
Raje se navadi.
Je primerno, da boginja opravlja takšna dela?
Odkar si kralj, je veliko povpraševanje po mrtvaških prtih.
Lahko bi bila kraljica. –Moral bi vedeti, zakaj ne morem.
Zakaj si potem pristala, ko sem te zasnubil?
Spomnim se, kako si prijezdil iz puščave.
Neobrzdan. Drzen. Prelep.
Kljubovala sem ostrim vetrovom, da bi bila ob tebi,
in si predstavljala skupna veličastna dejanja.
Ni bilo vse neprijetno.
Nekaj je bilo tudi sladkosti. –Morda.
Vseeno sem mislila, da sva lahko srečna.
Morala bi biti dovolj, da te zadovoljim.
Mene ne zadovolji nič.
Zato je Ra modro poskrbel, da nimaš otrok.
Zakaj?
Nihče ne bo vedel, dokler ne bo prepozno.
Naslednjič lahko letiš, dokler ne prideva do tal.
Ra je vzel, kar je podaril.
Mislil sem, da ti pomaga. –Dobil sem, kar potrebujem.
Ves Nil ne more pogasiti Setovega ognja,
nekaj kapljic vode stvarstva pa lahko.
Ubiti puščavo. –Set bo brez svojega ognja oslabljen, ranljiv.
In če bi jo spil?
Odžejal bi se in potem umrl.
Ni logično, da bi voda stvarstva ubijala.
Jaz bi te ubil, ker si porabil mojo vodo.
Čemu to?
Da ti ni treba v dlaneh prinesti pijače zame.
Nisem tvoj suženj.
Oče me je naučil, da je za boga neprimerno udariti človeka.
Moral bi te naučiti, da zmigaš svojo zadnjico in si prineseš vodo.
Oprosti, oče.
Tole ni več sprejemljivo.
Kje je Horovo oko?
V tvoji riti, zraven koz, ki jih imaš notri.
Kje je Horovo oko?
Tu je.
Mislil sem, da nekje slep plaziš po blatu.
Razkosajte ga!
Vidite, bratje? Brez drugega očesa je šibak.
Tudi če bi bil slep in gluh
ter brez udov,
mi ne bi bili dorasli.
Vesel boš, da nisem padel in se ubil.
Ra je velik. –Dogovor ne velja, če umrem.
Namen je, da bova z Zajo skupaj tu.
Živa!
Za tabo!
Hor! Hor!
O, ljubi Ra, prosim, pomagaj nama!
Hor!
Umrla bova!
Za tabo.
Si prepričan, da zmoreš? –Rešil sem te, ne?
Ti si rešil mene? –Ker te potrebujem.
Veš, kaj potrebuješ? Drugo oko. Če želiš, ga lahko ukradem zate.
Ne preizkušaj mojega potrpljenja, smrtnik. –Ni mi ime "smrtnik".
Kako pa? –Bek.
Dobro, Bek.
Zdaj bodo nadzorovali ceste. Set bo poslal boljše lovce.
To pa ni šlo po načrtu, ne? –Ne, gospodar.
Mojemu nečaku je to uspelo z enim očesom?
Podcenil sem njegovo moč. –Težko je ubiti fanta.
Po stricu se je vrgel.
Kam je šel? Kdo so njegovi zavezniki?
Njegov edini zaveznik je smrtnik. –To pa ni ravno vojska.
Slišal sem njun pogovor. Smrtnik se je pogodil s Horom.
Ta smrtnik je pa ambiciozen.
Hor bo obudil smrtnikovo žensko.
Si prepričan? –Sem.
Pojdi, naj te zakrpajo. –Bom, hvala.
Dobro opravljeno.
Takoj bi moral nama zaupati to nalogo.
Te nisva vedno zadovoljili?
Pa me dajte znova.
Si pustil svojo ženo živeti?
Prej ali slej bova midva končala enako.
V Deželi mrtvih za Devetimi vrati.
Je zemljevid točen, gospodarica zahoda?
Ne kliči me tako.
Vse to je za mano. –Kmalu bom vladal svetu.
Dežela mrtvih je zadnje nepokorjeno kraljestvo.
Želiš si, česar ne moreš imeti.
Odpelji me tja. –Toda ti si živa duša.
Ja, tudi ti si bila živa duša, ko si svetovala mrtvim.
Veš, kaj me čaka, če se vrnem.
Imaš svojo zapestnico, ki te ščiti pred demoni.
Ne bojim se jih.
Pogrešaš jo, ne?
Temo. Tisto, kar je zbudila v tebi.
Ne. –Nisi tako dobra, boginja ljubezni.
Vem. –Torej daj.
Dokaži mi svojo zvestobo. Potem lahko imava vse.
Skupaj.
Hor.
Ljubezen moja.
Hor …
Nisi v očetovi grobnici?
Spraševal sem se, kje je.
Zdaj vem. Hvala.
Za nekoga, ki lomi moško voljo s trepetanjem oči,
nisi preveč pametna.
Kako dolgo že vidi? –Kaj ti mar?
Zdaj sem tvoja.
Storil bom, kar si me prosil. –Tudi če ubijem Hora?
Seveda.
Komu je mar zanj?
Pričakoval bi, da boš izčrpana po tolikšnem laganju.
Nekoč sem ljubil Neftis, a sem ji vzel krila.
Predstavljaj si, kaj bom storil tebi.
Daj in te bom ujel.
Naj se je dotaknem!
To je bolje od teka.
Lahko naslednjič najdeva manj neprijeten kraj za tabor?
To je bil nekoč vrt, kot ga še nisi videl.
Kaj se je zgodilo? –Očetov prvi tempelj je bil.
V svoji velikodušnosti je dovolil siromašnim, da so se tu pokopavali.
Set je uničil očetov nauk.
Moj oče je oboževal ta kraj.
Zato ga je Set pripeljal sem na klanje.
Telo so mu razsekali na 14 kosov, srca pa niso nikoli našli.
Je Set posolil zemljo?
Ne, to so bile materine solze. Preden si je vzela življenje.
Izneveril sem ju. –Žal mi je.
Ra mi je rekel, da sem na poti.
Če pridem do konca, lahko znova postanem velik.
Kaj je na koncu? –Maščevanje.
Na koncu moje kopje prebode Setovo lobanjo.
Je to neurje?
Ni oblakov.
Setove lovke jezdijo svoje ljubljenčke.
To niso ljubljenčki. Mačka je ljubljenček.
Ne prenesem njunega strupa, ne v tem stanju.
Torej beživa. –Beživa?
Smrtniki to nenehno počnemo!
Hitreje teci! –Ne morem!
Pridi!
Ubiti ju morava. –Midva?
Kaj je najpomembnejše, ko greš v ribolov? –Ne lovim rib.
Kakovostna vaba. –Prenevarno je.
Te skrbi zame? –Ne, ampak ne merim tako dobro s kopjem kot nekoč.
Pa ga vrzi od bliže.
Lepotica!
Na kačo sem mislil!
Vžgalo je. Dajva še enkrat.
Tokrat mora vaba malo dlje mahati.
Od zadaj ju moram zadeti, v šibko točko. –Kako veš, da jo imata?
Ne vem, toda morata jo imeti, ne? Daj!
Odlično. Razjezil si jo.
Škoda, da ne moreš več leteti.
Tudi ti ne moreš.
Ti! –Utihni in se mi umakni.
Lepotica, ti ne sodiš v boj.
Zažgi jo!
Kako čudovito bitje si.
Dovoli, da ti pomagam.
Zažgi jo!
Kako si mrzla.
Ogrej se. Ukazujem ti.
Hitro.
Ljubša mi je bila tvoja družba.
Nezaslišano! –Sprejmem zahvalo.
Ko sem slep sedel v očetovi grobnici,
si ti delila posteljo z bogom, ki mi je iztaknil oči.
Zakaj bi slepcu ponujala tole?
Zakaj bi ti spet zaupal?
Pobije vse bogove, ki se mu ne uklonijo. Tudi mene.
Vdrli bomo v Setov tempelj. Hor ga bo ubil.
Kako sta mislila priti noter?
Z njim? –Videl je načrte, pozna pot.
Pa sfinga? Si pozabil nanjo.
Sfinga? –Set jo je ujel, da varuje njegov ogenj.
Brez milosti bo ubila vsakega, če ne bo znal rešiti uganke.
Poznaš rešitev, ne? –Tota bova prosila za pomoč.
Zakaj bi kdo to namerno storil?
Da ne bi umrli, dokler ni nujno. Pojdimo.
Ti je on dal to obleko?
Izbrala sem med ponujenim.
In si izbrala tisto, ki naj bi mu najbolj ugajala.
Oblačim se, da ugajam sebi.
Zakaj sprašuješ? Ti ni všeč?
Pretirana je.
Boginja pretiravanja sem.
Marsikaj sem ti dala, pa se ti ni zdelo pretirano.
Zdaj je premajhna. –Nikoli te ni bilo težko zadovoljiti.
Upočasnjuješ naju.
Zaradi tega si videti navihan.
Kakšen pa sem bil prej? –Neveden, a na prikupen način.
Kako neveden? –Tako je. Vedno si me imel za samoumevno.
Kaj? –Ko si dobil oko, bi moral priti pome.
Ti nič ne pomenim?
Bodi srček in mi prinesi malo čiste vode.
Bi te pobralo, če bi rekla "prosim"? –Ni mi do prerekanja.
Prinesi mi jo. Ukazujem ti.
Vsi ste enaki.
Kako ji je ime?
Vsak moški, ženska, bog ali zver me morajo ubogati.
Razen če ni njihovo srce dano drugemu.
Zaljubljen si.
Zaja ji je ime.
Žal mi je.
Obljubil sem ji dostojen dom, denar za družino, ugled.
Ničesar ji nisem dal.
Ne bi bila s tabo, če te ne bi ljubila. Verjemi mi.
Odkupil se ji bom. –Mislila sem, da je …
Hor jo bo oživil. –Je to rekel?
Vem, da je težko spregledati njegovo naglo jezo in željo po maščevanju,
vendar ni tako slab. –Ja, težko je to spregledati.
Tu je.
Je to on?
Oni? –Seveda ne. –Kdo pa so potem?
Njegovi zvesti služabniki.
Samo sebi zaupa. –Obilje komposta.
Živih barv. Večinoma zelenega in rdečega spektra.
Raznobarvne različice s cvetovi
iz več cvetkov, vsak z različno čašico.
Modri gospodar duhovnega sveta, tvoj nasvet potrebujemo.
Nekoč je veljala za plevel, uničevali so jo.
Zdaj pa jo cenijo zaradi njenega olja in hranljivosti listov.
Toda kaj je njena resnica?
Ti! Obrni se. –Raje gledaš zanjo stran?
Ne. No, ja. Veš, da ne morem lagati. Obrni se.
Ne bom tvegal pogleda na tvoje varljive oči.
47. –Prosim?
Delež znanja, ki sem ga do zdaj zabeležil. Niti na polovici nisem.
Tot, potrebujem samo … –Rešitev sfingine uganke.
Še otrok bi vedel, zakaj si prišel.
Pojdite, naj vam pove uganko in se vrnite z njo k meni.
Rešil jo bom. –En od nas bi moral umreti.
Pa vlecite slamice. –Pojdi z nami.
Eno noč z mano ti bom dala. –Ne, ne boš.
Seta moramo ustaviti, preden nas vse uniči.
Saj vidiš modrost v tem, ne?
To je prepomembno, da bi tvegal.
Naštejem lahko prava imena zvezd.
Vem. –Gledal sem ustvarjanje sveta od peska do vode.
V meni je modrost vesolja.
To je dragocenejše od krone.
Imam jo!
Njeno skrivnost, esenco, njeno resnico.
Solata je!
Tvoj oče se ni branil.
Kar je bilo izjemno neumno,
a me sili, da zapisujem vse, kar vem,
da se ne bi vpletel v Setovo vojno.
Opravičujem se, ker so ti trupla mojih staršev povzročila toliko težav.
Sprejmem opravičilo. Zdaj pa pojdite.
Toda moraš nam pomagati!
Previdno. Številčnejši sem.
V redu je, jaz bom to storil.
Mislil sem, da si izgubljena opica.
Rekel sem, da se bom soočil s sfingo.
Tvoja možnost za uspeh je zanemarljiva.
Verjamem, a preden me ubije, bom povedal,
da se je bog modrosti prestrašil, da ne bo znal odgovoriti.
Se ne moreš domisliti pametnejše taktike?
Igraš na moj ego? Za kako domišljavega me pa imaš?
No, ja.
Prav.
Prav!
Pojdimo.
Adijo!
Odlično. –Hvala.
Veš, da ne moreš vrniti njegove Zaje.
Kralj nima te moči.
Tudi Anubis je nima.
Preslepil si ga.
Verjetno bo umrl, ko bo vlamljal v Setovo piramido.
Ponudil je svoje življenje. –Misleč, da jo lahko reši.
Verjame, kar želi. –Na več načinov si slep.
Si res videl nastanek sveta? –Ne lažem.
Od kod si ga gledal, če še ni bilo ničesar?
Če bi samo poskusil pojasniti,
bi se ti utekočinili možgani in ti stekli skozi ušesa.
Nisem izbral poti maščevanja. Nič od tega nisem izbral.
Povej mi, kakšno moč sploh imam?
Moč imaš ravnati prav. Zasluži si vedeti resnico.
Potrebujem ga, da mi pomaga ugasniti Setov ogenj.
Če ne bo pomagal, bomo vsi umrli. Bi to rada?
Prenevarno je iti skozi nižavje. Počakali bomo na temo.
Toda zmanjkuje nam časa. Pravim, da pojdimo. –Jaz pa, da čakamo.
Ves čas, ko sta bila ločena, je mislila nate.
Hator te je ves čas nosila v srcu.
Ja, vendar imam veliko srce. V njem je prostora za cel kup.
Povej mi, modri bog zraka, zakaj te je Set pustil živeti?
To je naredila iz ljubezni.
Jo boš zato kaznoval?
Nisem je prosil za pomoč.
Vedno sem si želel le eno.
Veš, vsi se mi zdijo bedaki.
Toda ti, moj gospodar, si največji bedak.
Misliš nanjo?
Seveda misliš.
Nekoč so me poznali kot gospodarico zahoda.
Moja dolžnost je bila dušam umrlih pomagati najti pot v onstranstvo.
Si potovala v Deželo mrtvih?
Boginja ljubezni sem celo za umrle.
Bila sem mlada, zlahka si me zapeljal. –Zapeljal?
Demoni. To jih odbija.
Zapestnica z 42 zvezdami.
Vsaka za enega demona, ki ga je Hor ubil, da me reši.
Takrat sem dojela, da ga ljubim.
Zaja mora vedeti, da se boriš zanjo in ne bo izgubila upanja.
Zaja.
Zaja, me slišiš?
Zaja?
Kdo je?
Kdo je tam? –Hator, gospodarica zahoda.
Gospodarica … –Govorim ti iz Dežele živih.
Tvoj ljubi je z mano.
Bek? –Zaja, jaz sem.
Vedela sem, da boš našel način, če obstaja.
Vendar te ne vidim.
Lahko sva spet skupaj, lahko se vrneš.
Toda kako?
Horu pomagam. V zameno nama bo pomagal.
Je to res moj ljubljeni Bek?
Vem, še sam težko verjamem. Jaz zaupam bogovom.
Vendar sem se motil. Hor je pravičen bog, kot si rekla.
Zdaj si misliš, saj si mi povedala.
No, malo.
Čudovito je slišati tvoj glas. –Verjemi, vse bo v redu.
Hor te bo oživil. Vem, da te bo.
Bek?
Bek, si tam?
Mrtvim je prepovedano govoriti z živimi.
Pojdi.
Notri je kolo. Ko ga obrneš, se pesek neha premikati.
Skozi vrata morava. –Dobro, da si videl načrte.
Če ne bi vedel, kateri vhod je pravi, tole ne bi bilo mogoče.
Bek? –Ja?
Saj veš, katera vrata so prava, ne? –Ja, seveda.
Ta so.
Ne, tista.
Ne, ta so!
Tvegaj.
Ugibal si? –No …
Tvoje zanašanje na srečo me skrbi.
Če boš vedno znova preživel, te bom moral dodatno preučiti.
Torej, katera pot vodi k sfingi?
Vsiljivci v kraljevi hiši,
odgovorite na mojo uganko ali umrite.
Povej. Čakam.
Nikoli me ni bilo.
In vedno prihajam.
Nihče me ni videl in me nikoli ne bo.
Pa vseeno se name zanašajo vsi, ki živijo in dihajo.
Kaj sem?
Red si. Red.
Sploh nisem dvomil o tebi.
Narobe!
Še enkrat poskusi, prosim.
Ta odgovor je bil povsem zadovoljiv.
Ti si dobrotljivost.
Spet narobe!
Nikoli ga ni bilo.
In vedno prihaja.
V prihodnosti je, ne obstaja, izmišljen …
Vendar pa je in nikoli ni bil. Vedno prihaja …
Tot! –"Pa vseeno se name zanašajo vsi, ki živijo in dihajo."
Smrtniki živijo in dihajo! Nehaj razmišljati kot bog!
Potem lahko neham misliti.
Tot!
Čakaj, že vem! Jutrišnji dan si!
O, šment.
Ena kapljica.
Ne!
Moral bi se ti zahvaliti.
Zvabil si ga iz knjižnice, da ga meni ne bo treba.
Zadnji kos.
Strahopetec! Odpri vrata in se bori z mano.
Znova?
Ni še videla dovolj tvojih porazov?
Dovoli, da ti prikrajšam zanje ponižanje pred smrtjo.
Stoj!
Ti je tole znano?
Ti je rekel, da lahko oživi tvojo žensko?
Nemogoče je. Celo zame.
Pričakuješ, da ti bom verjel.
Ni mi treba lagati.
Kako bi te drugače slepi nekoristni bog prepričal, da mu pomagaš?
Daj, vprašaj ga.
Zlij noter. –Je res? –Bek, zlij noter!
Ne!
Škoda, da nisi na moji strani.
Občudujem tiste, ki ne dovolijo, da jih smrt ustavi.
To ti prinese ljubezen.
Primerno je, da bosta umrla skupaj v moji hiši.
Pogrešal bom najine pogovore. In drugo.
Onemogočil si mi maščevanje.
Zaja te je imela za najizjemnejšega v vsem stvarstvu.
Vsak dan je molila, da rešiš Egipt, toda tebe ni bilo.
V grobnici sem bil. Nisem je slišal.
Ne, nisi poslušal! Samo za trapasto maščevanje ti je bilo mar.
Mislil sem že, da sem se motil o tebi,
toda končno sem spoznal bogove. Ni vam mar za nas.
No, zdaj veš.
Anubis, pridi.
Gospodarica.
Še vedno si prelepa kot jutranja zora.
Hator, kaj počneš?
Smrtnikova ljuba nima zaklada za tehtnico.
Morda ji lahko pomagamo. –Veliko prosiš, gospodarica.
Potreben bi bil prav poseben zaklad.
Ne. Ne! –Kaj takšnega?
Zate, gospodarica zahoda? Da.
Dovoli mu prehod, da ji lastnoročno da zapestnico.
Še zadnjič jo boš videl. –Hvala.
Ne, prepovedujem ti.
Oba sva slepila Beka. S tem se mu bova odkupila.
Ne tako. Ne s tabo.
Ukazujem ti, da me izpustiš.
Ne moreš mi ukazovati. Veš, zakaj ne.
Boginja ljubezni sem.
Če ne naredim tega, sem nihče.
Ne smem te znova izgubiti.
Vzemi jo.
Stori, kar moraš.
Dvorana dveh resnic.
Tu nam bo sojeno.
Stopi naprej.
Kaj ponujaš?
Stopi naprej.
Večno bom živel!
Kaj ponujaš?
Stopi naprej.
Kaj ponujaš?
Zaja!
Bek.
Set, vzemi zlate Neftisine peruti.
Naj te varujejo pred tistimi, ki ti želijo škoditi.
Mozaik Tota, boga modrosti.
Naj ti da starodavno znanje.
Ozirisovo srce.
Naj ti da oblast nad vsemi deželami.
Vse vidno oko.
Pomagalo ti bo, da te ne bo mogel preslepiti noben sovražnik.
Veličasten si, gospodar.
Vem.
Oče.
Opazil sem stolp. Izjemno. –Zate sem ga postavil.
Če bi bil malo višji, bi mi bil napoti.
Odvrni oči s svojih jader in poglej, kaj vse sem naredil.
Česar Oziris ni mogel.
Vladam vsem, ki dihajo,
in vsemu, za kar dihajo.
Pod soncem ni veličastnejšega.
Potem mi izkaži čast, kot sem jo jaz tebi.
Če si si želel časti, ne bi smel umoriti brata.
Torej le vidiš vse spodaj.
Oče, povej mi, ti je mar za to, kar se dogaja?
Mar mi je bolj, kot misliš.
Zakaj sem torej bil izgnan v samoto,
da hodim po vročem pesku,
ko se je moj brat bos igral na bregovih Nila?
Zakaj si Ozirisa postavil za kralja? Zakaj si njemu dal sina,
meni pa si vzel priložnost, da bi dal komu življenje?
To je bila tvoja preizkušnja. –Njega nisi preizkušal.
Ozirisu sem dal egipčansko krono.
Ko je napočil čas, se ni oklepal moči.
Prostovoljno se ji je odrekel. Opravil je svojo preizkušnjo.
Stavil bi, da sem tudi jaz opravil svojo. –Ne še.
Res je, nisem želel, da imaš otroke.
To je bilo usmiljenje.
Nisem želel, da jih tako močno pogrešaš, kot sem jih sam.
Pogrešaš?
Zavzeti moraš moje mesto.
Tu? –Tu se konča tvoja preizkušnja, sin.
Ni večjega bremena.
Ne večje časti.
Odpuščeno ti je lahko vse, kar si storil.
Pričakuješ, da se vsako božjo noč
bojujem s to zverjo vse do svoje smrti?
Kaj bi rad? –Nesmrtnost.
Nesmrtnost nas vse čaka v onstranstvu.
Nočem umreti! Živeti hočem!
Večno! Spodaj, v deželah, ki sem jih osvojil, v svojem kraljestvu.
To bi morala biti moja nagrada!
Kako? Za to bi moral narediti nepredstavljivo.
Moral bi požreti … –Samo onstranstvo.
Bi spustil Kaos nad stvarstvo? Bi uničil vse?
Ne uničil, preoblikoval.
Prevzel bom tvoje mesto,
vendar ne bom sedel na prekleti ladji.
Noben bog ne more prenesti tega.
Nisem samo en bog.
Kaj ponujaš?
To ti bo kupilo prostor v onstranstvu.
Ne!
Ne brez tebe.
Vdrli so skozi vrata!
Kaos se širi! Apep bo uničil deželo!
Hor je zdaj naše edino upanje.
Ni bog, za kakršnega ga imaš. Lagal mi je.
Daj mu še eno priložnost. Zaradi tebe je prišel tako daleč.
Moja moč ni neskončna.
Če misli bog zraka kako to urediti, naj pohiti.
Če ne zaupaš njemu, zaupaj meni.
Vem, da bova znova skupaj.
Ra je poražen. –Set je osvobodil Kaos.
Kako ga lahko ustaviva?
Ti se pa ne predaš, kaj? –Zaja me je prosila.
Ji nisi omenil najinega dogovora?
Sem, toda še vedno verjame vate.
Vrniti se morava v prestolnico. –Torej naju čaka dolga hoja.
Raje imam letenje.
Neftis.
Celo z druge strani smrti nama skuša pomagati.
Pridi, demon!
Set ima Rajevo kopje.
Apepa kliče k Nilu, izvoru vsega življenja.
Zakaj? –Da bi ga spil in s tem uničil stvarstvo.
Ra ni mrtev. Edino on ga lahko ustavi.
Vendar potrebuje svoje kopje. –Kako mu ga bova vrnila?
Morda je čas, da greva v ribolov.
Vladar Rdeče dežele, usliši mojo molitev.
Kličem te, potrebujem tvojo pomoč.
Arhitekt,
potrebujemo te.
To je največji arhitekturni dosežek vseh preteklih in prihodnjih časov.
Moj …
Hočem reči, obelisk gospodarja Seta,
visok do pikice natančno 2220 vatlov.
V njem je 7 milijard granitnih blokov,
5 milijard apnenčevih plošč iz Ture
in 9 milijard talentov zlata.
In koliko življenj sužnjev?
5930.
Ne, čakaj.
Reciva 5931.
Nikar! Potrebujeva ga, da prideva do strehe.
Na vrhu se vidiva.
Stal si ob njem, kot bi ti bil prijatelj.
Poznam ta občutek.
Božja naklonjenost. Omami te.
Žal mi je, da slediš napačnemu bogu.
Popravlja se. –Tvoja ljuba je še vedno mrtva, ne?
Škoda. Tako lepo dekle.
S tako čudovito, mehko kožo.
Bogastvo za onstranstvo.
Vidiš? Pripravljen sem na smrt.
Pridi, Apep!
Raje bi ostal pod peskom.
Razumem, da moriš zaradi krone, tole pa je norost.
Seveda ne razumeš. Le kako bi mogel?
Sin ljubljenec sina ljubljenca!
Mimogrede, Apep bo pogoltnil deželo mrtvih.
Zdaj ne boš prišel v onstranstvo. –Kaj?
Kdo je izbral napačnega boga?
Mislim, da bom pogrešal najina srečanja.
Toda še vedno mi nisi dorasel. –Prav imaš.
Jaz sem samo vaba.
Zdaj pa postajaš nadležen.
Hor!
Ti ne bi oko bolj koristilo kot ranjeni tat?
Najbrž bi mi.
Žal mi je za vse, kar sem ti storil.
Vključno s tem. –Sprejmem opravičilo.
Rekel sem, da bom zate ukradel še drugo oko.
Lahko bi mi prihranil trud in rekel, da ni treba.
Ra mi je pokazal pot, vendar nisem poslušal.
Verjel sem, da potrebujem za preobrazbo oko,
toda moja pot ni maščevanje za vsako ceno,
temveč moram zaščititi svoje ljudstvo.
Nehaj si že čestitati.
Še marsikaj moraš zaščititi.
Poglejte! Novi kralj.
Imel sem te za najveličastnejšega med vsemi bogovi.
Pa se poglej zdaj. Ničesar nimaš.
Saj sem najveličastnejši bog.
Enkrat sem ti prizanesel.
Izkazal sem ti milost. –Ne bom ponovil te napake.
Ded, še je čas.
Dovolj, zver!
Hvala.
Dobro moštvo sta.
Si prepričan, da nisi bog? –Bog česa bi pa lahko bil?
Neumnosti?
Nemogočega.
Bek?
Nikoli nisem bil nikomur nič dolžan. A sem vseeno tvoj dolžnik, vnuk.
Prosim, kar koli želiš.
Gore bodo klečale pred tabo, vetrovi bodo izpolnili tvoje ukaze.
Hitro odgovori. Apep je še lačen
in noč vedno pride.
Ničesar si ne želim.
Le tisto, česar sam ne morem dati.
Sem …
Vrnil si se.
Bek? Pomagaj ji.
Zaja!
Bek. –Zaja?
Hor sem. –Moj gospod.
Mislil sem, da je to nemogoče. –Nemogoče? Saj je.
Pozdravljen, Ra, bog sonca!
In tako smo našli modrost,
opravili preizkušnje, dobili nove priložnosti,
da bi znova zaživeli in bili celoviti.
Hor je objokoval svoje starše, ki so že zdavnaj v onstranstvu.
Toda vedel je, da je Rajeva modrost,
da so Zadnja vrata to, kar so vedno bila,
neprebojna prepreka med tem življenjem in nesmrtnostjo.
Misliš, da sem pripravljen?
Resnična pripravljenost je stanje, ki se nezaslišano težko doseže.
Vendar si blizu.
Vstani, Hor,
kralj vsega Egipta.
Od tega trenutna dalje
si je treba posmrtno življenje namesto z zlatom
prislužiti z dobrimi deli, sočutjem in velikodušnostjo.
Pomembno je, kaj počnemo in kako se vedemo v tem življenju!
Misliš nanjo?
Seveda misliš.
Saj nisi mislil, da sem založil največji egipčanski zaklad?
Misliš, da me bodo pogrešali, če me nekaj dni ne bo?
Kot kraljev svetovalec zagotavljam, da bodo komaj opazili.
Če kdo vpraša, jim reci, da sem moral pomagati prijateljici.
Egipt prepuščam tvojim sposobnim rokam.
Prevod Miša Šavor
BOGOVI EGIPTA
Tehnična obdelava BLITZ Film & Video Distribution