Tres, dos, un.
- No, deixa-m'ho fer a mi! - No, jo.
Hem anat més de pressa.
Prou per guanyar?
Depèn dels altres.
Quant li devem a la Sra. Henderson?
- Sis dòlars. - Sis amb trenta cèntims.
Guanyaré al tirador i a llançar anelles.
Són deu cèntims.
Tu guanyaràs als brodats i a la redacció,
que premien amb tot un dòlar.
No cobrirem tot el deute, però una part, sí.
Que no sàpiguen que ho sabem.
- Vull guanyar els diners i sorprendre'ls. - Molt bé.
- Contemples el panís? - Sí.
L'any que ve en plantarem el doble, comprarem una vaca lletera…
i farem una casa més gran…
amb dormitoris.
Amb les quotes de la hipoteca
i una bona collita… Caçaré i pararé trampes,
tindrem tot de pells per vendre. Somia en gran.
Ho faré quan rebem les quotes cada mes puntualment.
- Què us semblaria una casa més gran? - Sí!
Volem dormitoris.
- I un cofre per als tresors. - I una sala d'estar amb estufa.
No fa mal saber què voleu.
Somieu tan alt com el cel i feu-ho realitat.
Ara només somio amb el Dia dels Fundadors.
Menjarem crispetes i ballarem tot el dia.
Molt bon pla.
Vull ballar.
El nom d'Independence fa honor a una manera de viure.
Les famílies que s'hi van establir cercaven llibertat
i un nou començament en un lloc nou.
Jo prefereixo el teu pastís.
No sabia que tocava el piano, Scott.
Sí, fa anys.
Vull tocar coses noves. Alguna petició?
Faran un sorteig i donen crispetes i llimonada. Va!
I jo pensant que era un dia familiar…
On hi hagi una llimonada…
Tota la raó. M'alegro de veure-us.
Diuen que els osage marxen en breu.
La majoria, sí.
Vosaltres també?
- Encara no ho sabem. - No.
L'escola començarà al setembre, oi?
Gràcies a Déu. Les nenes ja han après prou amb mi.
- Pensava que series la mestra. - No ho sé. Ja tinc prou feina.
Senyores i senyors d'Independence,
m'escolten un moment, si us plau?
Permetin-me ser el primer que els desitgi…
un bon Dia dels Fundadors!
Endavant, Scott!
Aquí té.
El llançament d'anelles és alhora que la cursa.
- No ho podràs fer tot. - Faré llançament d'anelles.
Si guanyo, us puc donar el premi.
- L'hi has dit? - No ho explicarà.
- No ens cal ajuda. - Sí que ens cal.
Si ens quedem, em podries ensenyar a fer corones de flors.
Així estarem en paus.
Em sembla bé.
El pare diu que somiem tan alt com el cel i ho fem realitat.
Doncs a pencar.
I ningú sap on se'n va anar?
Li va demanar al Dr. Blake que es quedés amb els seus pacients
i s'ha esfumat de la faç de la terra.
No n'he tornat a saber res.
Potser ha tornat amb la dona.
- Per què…? - O li ha demanat el divorci.
Una de dues. Almenys, ara ho saps.
Saber què? Només sé que no va ser sincer amb mi.
No el donis per perdut, encara.
Quant fa que ets tan optimista?
No soc pas optimista.
- Reconec una noia enamorada. - Qui ha dit res d'amor?
Ja gairebé no en queda.
Vols disparar contra aquest barril?
Tirar trets sempre em fa sentir millor.
No, gràcies.
Que romàntic.
Me l'enduc, entesos?
És clar. Jo aniré enllestint.
- Per què dius que no ho hem decidit? - Perquè és cert.
No deies que no vols renunciar al que tenim aquí?
Què ha canviat?
Sento que vaig ser decisiu a l'aplec.
Ho voldria conservar: traduir, negociar i llaurar un futur.
Al teu pare no li faria gràcia, amb tot el que heu pencat.
Tant me fa el que ell pensi.
Abans la terra era al limbe, però el tracte ja és ferm.
Crec que no ens rebran amistosament. No serà segur.
- A la nostra terra? - No ho veuran així.
En Louis comprarà la casa i la granja.
Potser començar de nou serà el millor per a tots.
Per a tots?
Vols deixar la Julia aquí.
Sempre serà amb nosaltres.
- Bon Dia dels Fundadors a tots. - Bon dia!
- No són els diners? - És del meu pare.
Ha afegit la Carrie a la Bíblia.
Què?
En Gustafson ha tingut un ictus.
- Ostres. - És viu. Encara es recupera.
La seva dona diu que pagaran quan el fill els ajudi,
però serà passada la collita.
- Fins d'aquí a un any? - Com a mínim.
Les nenes necessiten roba, sabates i llibres per l'escola.
Ja anem justos de farines i mongetes.
I tenim un deute.
Detestaria desnonar un malalt de casa seva,
però la podríem recuperar i tornar-la a vendre.
Hauria d'anar-hi per fer-ho.
Tot i que poguéssim pagar el viatge, no puc estar sola.
Hauré de fer de mestra.
I la Carrie?
Trobaré algú que en tingui cura. O la duré amb mi.
El poble creix de pressa.
Caldran bons fusters abans que nevi.
L'Eli només fa que parlar del ferrocarril.
Hi ha d'haver feines.
Trobarem alguna cosa.
Somia en gran.
Preparats, llestos,
ja!
- Molt bé! - Vinga!
Tenim guanyadores!
Bravo!
Va, som-hi.
- Ben fet, noies. - Som-hi!
Devies ser molt bon pare.
Ho vaig intentar.
Van tenir sort de tenir-te.
Va, prou de xerrameca.
He de jutjar una competició de tiradors.
Tibeu alhora.
No, alhora. Esteu tibant per separat.
Tiba de l'esquerra. I ara de la dreta.
Crec que ja…
És un dia esplendorós.
Vaig tenir una bona idea, oi?
Sí.
La Mary i la Romanzy competiran al concurs de redacció.
No me l'ha recitat, però fa setmanes que practica.
Que guanyi la millor oradora.
He rumiat sobre com enyoro ensenyar.
Tibeu de la dreta. Exacte, així. Aguanteu.
Perfecte.
Perdona, com deies?
Voldria acceptar la feina de mestra a principi de curs.
Caroline, ja l'hem cobert. És una jove recomanada per la Margaret.
Té dos anys d'experiència i molt bones valoracions.
Saps que les mestres han de ser fadrines.
Són les regles i no les poso jo.
Tens una criatura i tota la família.
Tots convindrem que hem de rebre tantes cares noves i fresques
com sigui possible.
És clar.
A més, tinc un encàrrec per a tu.
Quan tinguem ferrocarril,
hauré de rebre i entretenir els nouvinguts.
L'Eli es vol presentar a l'alcaldia.
És un secret. No en diguis res.
Estaré completament ocupada
i no tindré gaire temps per a l'Associació Femenina.
Te n'ocuparies?
Jo seguiria com a directora, però tu t'ocuparies del dia a dia.
Les dones t'admiren.
Em sento afalagada.
Però necessito una feina pagada.
Oh, no hi pensava.
Et deixaré fer, doncs.
El Judson vol ampliar el restaurant i la pastisseria.
Els caldrà una cuinera excel·lent.
Et podria recomanar, si t'interessés.
Sí, gràcies.
Ja em diràs què decideixes fer sobre l'Associació.
Voldries una dona treballadora al front de l'associació?
Totes som dones treballadores, oi?
Estava pensant, ara que han signat el tractat,
si s'oferiran feines al ferrocarril.
Si fos així,
els donaràs bones referències meves?
Sí que hi ha feina,
i és clar que et recomanaria com a capatàs.
Ens aniria bé algú com tu.
Gràcies.
És clar que trigaria temps a arribar, el ferrocarril a Independence,
però hi ha feines a les línies secundàries.
Podria ser a Nebraska, o a Colorado, de fet.
No vull allunyar-me tant de la família.
Només seria durant un any, més o menys.
Suposo que tens molts plans per a la teva terra.
- Sí. - Pensa-t'ho.
Ara he d'anar a veure les nenes.
Sempre es fiquen en embolics. Ho han tret de la Jemma, no de mi.
Em complau anunciar la guanyadora del primer premi:
pel seu excel·lent disseny, la tria de colors i l'elaboració és…
la Mary Ingalls.
- Gràcies. - Bona feina.
Ben fet. Molt bé.
L'enhorabona.
Gràcies. Tu també has guanyat?
Primer premi en galetetes. No tenia rival.
No he vist en Caleb per enlloc.
Aquest matí estava una mica abatut.
No m'ha dit per què.
Podries anar-lo a veure.
Gràcies, senyores.
Hola.
Bentornat, Dr. Tann.
- Podem parlar? - És que he d'anar tirant.
No em cal companyia, gràcies.
- Just torno de Filadèlfia. - Espero que hagis gaudit.
- T'ho vull explicar, Emily. - No cal. No és no.
Vaig demanar el divorci just després del Nadal.
La meva dona no va voler signar.
Ja.
Quan demanaves pel futur,
vaig veure que calia resoldre-ho tot d'una.
I ho he fet.
Bon dia.
En vols?
Li he disputat l'últim a l'Spencer.
Tranquil, total, no té dents.
Anima't.
És el Dia dels Fundadors. Dos anys d'Independence.
En Sam Parker diu que uns joves van venir
a treballar de paletes
cobrant la meitat.
La meitat?
No deuen conèixer ni les eines.
Tant hi fa.
El comprador de la casa a Wisconsin ha fet fallida.
Creia que podria treballar en la construcció, però…
no me n'acabo de sortir.
Tindré feina capturant ramat perdut d'aquí a uns dies.
La podem repartir.
Et donarà una vaca lletera.
Als vedells els costa seguir el ramat.
Les nenes voldran fer mantega.
- Que generós. - No, és purament egoista.
Si te'n vas, no m'ajudaràs a fer-me la casa.
- La casa? - El tractat de la terra ja és ferm.
He pensat
que em puc establir.
No t'amoïnis pels joves i la feina barata.
A la primera ràfega forta, els preferiran professionals.
¿I si ens presentem al concurs de tanques
i els mostrem qui mana?
Qui és la teva amiga, Laura?
És l'Àguila Bona.
Àguila Bona, són l'Edith i la Romanzy.
- Per què ja no vens mai a jugar? - Pel que li vau dir a en Caleb.
Ja has après a llegir?
O aniràs amb els petits, a l'escola?
Sé llegir.
Que passi la següent concursant.
Vas mentir sobre caçar un conill de lluny, doncs?
He guanyat el concurs de brodat.
Hauries d'haver vist la Romanzy.
L'enhorabona.
Estàs bé?
Tens una carta.
De ma mare.
Ta mare?
Passat el Nadal, l'Emily va enviar avisos a diaris de tot el país.
Ma mare el va veure i em va escriure.
Diu que no sabia què m'havia passat.
Ara viu a Cincinnati i vol que torni a casa.
Tinc moltes ganes de veure-la,
però si l'Emily s'enfada per deixar-la…
L'Emily no s'enfadarà.
Et trobarà a faltar.
Però no s'enfadarà.
I tu?
La família ho és tot.
Vull que la gaudeixis.
Però t'enyoraré.
El mot Independence vol dir llibertat i autosuficiència.
I el poble d'Independence parla dels mateixos valors.
No vull anar a escola el curs que ve.
Ni cas, a les germanes.
Seurem plegades
i ningú ens molestarà, perquè som les més llestes.
No saps ni si començaràs, tu.
Potser estic sola tot el curs.
Tindràs a ta germana, no estaràs tota sola.
Tens raó.
…per altres individus semblants.
La seva feina ha valgut la pena.
El nostre poble és més que Independence.
És una llar.
Guanyadora.
Bona feina, Romanzy James.
I per últim, però no menys important… Mary Ingalls.
Senyoreta Ingalls?
- Presenta-t'hi tu. - Ingalls?
- No. La Mary és la llesta. - Últim avís, Ingalls.
Tu també ets llesta.
Doncs el concurs es dona per acabat.
Un moment!
Soc l'Ingalls.
Independence…
es diu així per una manera de viure.
Independence és un nom curiós, per a aquest poble.
La praderia és enorme i nosaltres semblem insignificants.
La veritat
és que ningú se'n sortiria tot sol.
Ens ajudem entre nosaltres
quan volem fer una llar,
quan ens posem malalts
o quan ens sentim sols.
Independence no tracta d'individualisme
o de llibertat, o res de tot això.
És un lloc on aplegar-se,
on descobrir qui som en realitat.
Independence vol dir conèixer gent que duu molt temps aquí
o gent que acaba d'arribar,
gent que és diferent de tot el que coneixíem abans
o gent que són com família.
Independence és més que un lloc.
És una idea.
És la gent que duus al cor.
Ben dit, Laura!
Que bona, Laura!
Sí, senyora!
Bravo!
Un discurs increïble.
Laura!
Bravo!
L'enhorabona, Laura.
Un discurs impecable.
I la guanyadora és…
Romanzy James.
- Bona! - Bravo!
Bravo!
Gràcies.
Per molts més.
No passa res.
Ha sigut el millor discurs
i el més sincer.
Què et sembla si toquem música?
Així.
Sí!
Per aquí.
En què penses?
T'has plantejat establir-te de nou i fer vida aquí?
Ja he intentat tenir una vida estable.
Però no fa per a mi.
És que crec que dono la meva millor versió quan soc home de família.
Tant de bo t'ho pogués donar.
Podem parlar?
Que haguem ballat no fa que tingui res a dir-te.
- Tens tot el dret d'estar empipada. - I tant.
Em vaig sentir estúpida.
- Em sap greu. - Per què no ho deies i prou?
No ho sé… Em va agafar per sorpresa, suposo.
No esperava enamorar-me de nou.
He pensat en tu cada dia, des que me n'he anat.
I voldria que formessis part del meu futur…
si encara ho vols.
De moment…
ballem-ne una altra.
Recordo el primer cop que et vaig veure ballar.
Jo et recordo amb un carro ple de llibres enmig de la classe de ball.
Em vas oferir ensenyar-me la biblioteca.
Volia el teu llibre de Jane Austen.
- Vaig ser encisador. - Segur que t'ho vas pensar.
No sabíem què ens depararia la vida.
Amor.
Guerra.
Pèrdua.
- Promeses. - Crèiem que tot seria possible.
- Volíem una nova manera de viure. - No ha sigut com pensava.
Crec que mai ho és.
Ho vull provar de nou.
Comencem de nou.
Vull sentir aquella promesa,
aquella possibilitat.
Tenies raó.
Sempre estarà amb nosaltres…
anem on anem.
Parlaré amb en Louis sobre la granja.
Hola, bufona.
Sí.
Vols ballar amb mi?
Vigilarem la Carrie.
El dia no ha anat com esperàvem.
Mai ho fa, oi?
Sé que ens en sortirem.
Sempre ho fem.
Què has fet? Ens has arruïnat la vida!
Què faràs, ara? No t'escaparàs de mi!
Ep!
Ara torno.
No em donis l'esquena, James.
Que no em donis l'esquena, James!
He dit que aquí no, Kind.
Que pagui? He pagat amb suor!
Deixa'l en pau, Russell!
Ei.
És un escurçó.
Ens ha dut aquí enganyats per fer-nos fora de casa.
Va, digues-l'hi, James.
Ara que el tracte amb els osage s'ha signat,
el govern ens vol retirar les peticions
si no paguem en els pròxims dies.
- Com? - La llei no és aplicable al nostre cas.
Ara que ha comprat la terra als osage,
el govern vol recuperar la inversió.
L'Eli i el ferrocarril ens han venut una mentida i ara l'hem de pagar!
No és pas veritat.
Quant demanen?
1,5 $ per mitja hectàrea.
És valor de mercat.
I si no ho puc pagar?
Els algutzirs enviaran a qui no pugui pagar
amb els indis.
El progrés és ple de traves i dificultats.
A la merda tu i el teu progrés!
Podria donar-te un crèdit del ferrocarril.
Amb el sou d'un capatàs el podries tornar sobrat
i fins i tot comprar més terra.
Només seria durant un any…
o potser dos.
Què me'n dius?
Quant n'has sentit?
Suficient.
Quant traurem de la collita?
No ho sé.
Prou per comprar 4 hectàrees?
Podríem vendre alguns mobles,
el rellotge, les pintes, el violí.
Si aconseguim les feines, passarem l'hivern.
O puc acceptar la feina de capatàs.
No hem vingut per separar-nos.
Què és allò?
Foc a la praderia.
Deixem que cremi.
Que el poble de l'Eli acabi abrasat. S'ho mereix.
Foc!
Ves-hi, Eli.
Té.
Agafa-la. Amb compte.
Cal cavar un tallafoc!
De pressa! Ben dret!
Continueu!
Apagaran l'incendi.
- I si no poden? - Doncs anirem al rierol.
És on anirien els ocells, els conills i les serps.
Doncs anirem cap allà.
Contemplem els plaers de la vida
i comptem-ne les llàgrimes
mentre ajudem els pobres.
Hi ha una cançó que recordarem per sempre.
Oh, temps durs, no torneu mai més.
És la cançó del sospir dels fatigats.
Oh, temps durs, no torneu mai més.
Has vingut tot sovint a picar la porta de casa meva.
Oh, temps durs, no torneu mai més.
No funciona!
Retirem-nos!
No!
Cal seguir lluitant!
Ningú perdrà la vida pel teu poble, Eli!
- Retirada! - Retirada!
- Enrere! - Retirem-nos!
Enrere!
Tothom enrere!
Vinga!
Allunyeu-vos d'aquí!
El vent canvia.
Canvia!
S'ha acabat.
Mama, sabia que et tornaria a veure.
Quin horror.
Ha sigut terrible.
Ei.
Tranquil·les.
Estem bé.
Marxem a casa.
Ep, xo.
Jack!
Vine, Jack!
Anem a mirar els danys?
Jack!
No en farem collita.
No.
On anirem?
Tornarem al Gran Bosc?
És el que vols?
M'agrada qui som, aquí.
Vam venir a ser la nostra millor versió i ho hem fet.
Ho podem tornar a fer.
Seguim endavant.
I on anirem?
No ens podem quedar.
Què vols dir?
Em sap greu.
Mary, dona-li els diners.
Els podeu fer servir per saldar el deute amb la botiga.
No n'hem guanyat tant com volíem, però podem treballar.
No té res a veure amb això.
Quedeu-vos-els.
Els heu guanyat.
Vine.
Vas dir que seria per sempre.
I volia que fos cert.
Quan m'imagino el futur,
quan somio amb nosaltres…
sempre imagino la millor sortida.
Tens esperança.
Sí.
A vegades no és suficient.
Em sap greu, Llavor.
Voldria haver-ho fet diferent.
L'esperança ho és tot.
És l'únic que tenim.
Confia-hi.
I confia en nosaltres.
Ho faré.
Ens vindran a acomiadar, aquest cop?
Segur que sí.
Ostres, tu.
- No. - No ho diguis en veu alta.
- Posarem data. - No.
Exacte. Es va quedar allà.
I el senyor Edwards?
Segur que arriba aviat.
És massa.
Val tres o quatre vegades el que deveu.
No ens hi cap, al carro.
No duraran gaire a l'aparador de la botiga.
Deixa'm pagar-te l'arada, va.
Considera-ho un regal de noces avançat
per al gran dia.
Ara sí.
Vinga!
Continua.
Sí!
Quan marxareu?
La setmana que ve.
I vosaltres?
Demà al matí.
Gràcies per la teva amistat.
Espero que ens retrobem.
No m'oblidis.
Mai.
Intento fer una foto amb la ment.
Jo també.
M'escriuràs?
M'agrada com veus el món.
T'escriuré cada setmana.
I jo et respondré.
Tindrem cartes com per fer-ne un llibre.
Et duré sempre al cor.
Som-hi.
El primer a rebre'ns i l'últim a acomiadar-nos.
Gràcies per tot.
Cuida't molt, Charles, i cuida de la família.
No creuis més pels ràpids.
No podia suportar el comiat.
Però us estima molt a totes dues.
Doni-li les gràcies
per trobar el Pare Noel a la praderia…
i per ser el meu amic.
L'hi diré.
Penseu com gaudiran, els conills, menjant-se l'hort.
Qui hi vindrà a viure, ara?
Potser una família que vulgui crear records.
O un osage que es quedi.
O potser només les flors, el cel
i els conills.
Hi ha una terra feliç, molt lluny d'aquí,
on els sants en la glòria ens il·luminen com el dia.
Escolteu els àngels cantar "Glòria al rei acabat de néixer!"
Que la pregària sigui cantada ben alt, lloat sia per sempre.
Veniu a la terra feliç, aplegueu-vos aquí.
Per què dubteu? Per què ho ajorneu?
Serem feliços, lliures de pecat i de patiment.
Senyor, amb tu viurem per sempre. En la glòria eterna.
Jack, vine! Jack!
Atura el carro, papa.
Xo.
Torna, Jack!
Jack!
Sr. Edwards?
És el Sr. Edwards!
Xo.
M'uniré a vosaltres, si no us fa res.
La cosina de la meva dona viu a Minnesota.
Al poble de Walnut Grove. El marit regenta una botiga.
Bona terra i bona gent, diuen.
- Què us sembla, noies? - Sí.
Et seguim.
Perfecte.
Som-hi.
Subtítols: Anaïs Mintenig