Tři, dva, jedna.
- Ne, já to udělám! - Udělám to já.
Asi jsme byly rychlejší.
- Stačí to na výhru? - Záleží, kdo bude závodit.
Kolik naši dluží slečně Hendersonové? Šest dolarů?
A třicet centů.
Vyhraju střelbu z praku a kroužky. To je deset centů.
Ty vyhraješ soutěž ve vyšívání a taky eseje.
To je za celý dolar.
Dluh to nesplatí, ale pomůže to.
Nechci, aby věděli, že to víme.
- Chci vyhrát peníze a překvapit je. - Dobře.
- Obdivuješ svou kukuřici? - Jo.
Příští rok zaseju dvakrát tolik, koupím dojnou krávu.
A postavíme větší dům…
s pokoji.
Splátky přijdou každým dnem.
Sklidíme úrodu. Budu víc lovit a klást pasti.
Budeme mít spoustu kožešin na prodej. Zasni se.
Zasním se, až budou splátky chodit včas.
- Co byste řekly na větší dům? - Jo! Chceme podkroví.
- A knihovnu na poklady. - A obývák. A kamna.
Není na škodu vědět, co chcete. Sněte o čem chcete, naplánujte si to.
Já teď sním jen o Dni zakladatelů.
Chceme jíst popcorn a tancovat.
To zní dobře.
Chci tancovat.
DOMEK V PRÉRII
Independence je město pojmenované po způsobu života.
Rodiny, které sem přišly, doufaly ve svobodu
a nový začátek na novém místě.
Tvoje koláče mám radši.
Netušila jsem, že umíte hrát.
Léta lekcí. Hrají se tu nové písně. Nějaké přání?
Je tam tombola, popcorn a limonáda. Pojďte!
- Myslela jsem, že strávíme den spolu. - S limonádou se těžko soupeří.
To máte pravdu. Rád vás oba vidím.
- Osedžové prý odjíždějí příští týden. - Většina z nich ano.
Pojedete s nimi?
- Ještě nevíme… - Ne.
- Prý se v září otevře škola. - Naštěstí. Holky už mají mých lekcí dost.
- Myslela jsem, že budete učit. - Nevím. Mám toho až nad hlavu.
Dámy a pánové z Independence,
mohu vás poprosit o pozornost?
Dovolte mi, abych vám jako první popřál…
šťastný Den zakladatelů!
Do toho, Scotte!
Prosím.
Kroužky jsou ve stejnou dobu jako běh ve dvojici.
- Nemůžeš dělat obojí. - Na kroužky půjdu já.
Když vyhraju, peníze vám dám.
- Tys jí to řekla? - Bude mlčet.
- Nepotřebujeme pomoc. - Potřebujeme.
Když tu zůstaneme, můžeš mě naučit vít věnce.
Pak si budeme kvit.
To je fér.
Táta říká, že máme snít a pak jít podle plánu.
Tak jdeme na to.
A nikdo neví, kam jel?
Prý požádal doktora Blakea z Elk City, aby převzal jeho pacienty,
a pak zmizel z povrchu zemského.
Už o něm nikdo neslyšel.
Třeba se vrátil k manželce.
- Proč to… - Nebo se s ní šel rozvést.
- Je to padesát na padesát. Je jasné… - Co? Jasné je jen to, že nebyl upřímný.
Já bych ho ještě neodepisovala.
Od kdy jsi taková optimistka?
Nejsem optimistka.
- Poznám zamilovanou holku. - Kdo mluvil o lásce?
Máme skoro vyprodáno.
Nechceš si zastřílet na sud?
Střílení do věcí mi vždycky zvedne náladu.
Ne, díky.
- Romantické. - Můžu si ji půjčit?
Prosím. Já to tu dodělám.
- Proč tvrdíš, že nevíme? - Protože nevíme.
Tvrdíš, že nechceš odejít od všeho, co jsme vybudovali. Co se změnilo?
Měl jsem pocit, že jsem něco dokázal.
Chci v tom pokračovat. Překládat, myslet na budoucnost.
Tvůj otec by neměl radost. S domem jste se nadřeli.
Na otci mi nezáleží.
Když to nebylo jasné, bylo to jiné. Ale podepsali.
Bojím se, že nás tu nebudou chtít. Nebudeme v bezpečí.
- Na naší půdě? - Oni to tak nevidí.
Louis koupí dům i farmu.
Nový začátek může být nejlepší pro všechny.
Pro všechny.
Julii tu chceš nechat.
Vždycky bude s námi.
- Všechno nejlepší ke Dni zakladatelů. - Vám taky.
- Říkal jsi, že peníze přijdou. - Píše mi otec.
Zapsal Carrie do bible.
Co?
- Pan Gustafson měl mrtvici. - Ale ne.
Žije. Pořád se zotavuje.
Jeho žena píše, že začnou platit, až přijede syn, ale to bude až po sklizni.
- Takže rok bez peněz? - Přinejmenším.
Holky potřebují nové oblečení, boty, učebnice.
Už teď máme málo mouky a fazolí.
A máme dluhy.
Nechci vyhazovat nemocného,
ale můžeme dům zabavit a hledat nového kupce.
Musel bych to tam zařídit.
I kdybychom měli na cestu, nemůžu tu být sama.
- Musím dostat to místo učitelky. - A co Carrie?
Najdu někoho, kdo ji pohlídá. Nebo ji vezmu s sebou.
Město roste jako z vody.
Budou potřebovat tesaře, než napadne sníh. Eli pořád mluví o železnici.
Tam práce bude.
Něco se najde.
Zasni se.
Připravit, pozor…
teď!
- Do toho! - Jo!
Máme vítěze!
Bravo!
Tak jo, jdeme.
- Dobrá práce. - Pojďte!
Asi jsi byl dobrý otec.
Snažil jsem se.
Měly štěstí, že tě měly.
Dobře, dost řečí.
Musím soudcovat střelbu z praku.
Obě zatáhněte najednou.
Ne, táhněte spolu. Taháte každá jinak. Tak, teď to držte vlevo. A vpravo…
Dobře, to je…
Je to nádherný den.
Měla jsem vizi, že?
Ano.
V soutěži esejí je prý Mary Romanzyinou velkou soupeřkou.
O tom nic nevím, ale trénuje už týdny.
Ať vyhraje ta nejlepší.
Říkala jsem si, že mi chybí učení.
Výš na pravé straně. Přesně tak. Držte to.
Perfektní.
Promiňte, co jste říkala?
Chtěla bych učit, až začne školní rok.
Caroline, to místo už je obsazené. Tu ženu doporučila Margaret.
Má dva roky zkušeností a velmi dobré hodnocení.
Učit můžou jen svobodné ženy.
Já ta pravidla nevymyslela.
Máte dítě a rodinu.
A jistě se shodneme, že město potřebuje co nejvíc mladých, svěžích tváří.
Jistě.
Navíc pro vás mám něco jiného.
Až dorazí železnice, budu bavit a hostit nově příchozí.
Eli chce kandidovat na starostu.
To je tajemství. Ani muk.
Budu mít plné ruce práce,
takže nebudu mít čas na Ženský spolek.
Vezmete ho za mě?
Já bych byla ředitelka, ale vy byste ho vedla.
Ženy k vám vzhlíží.
Jsem polichocena.
Ale potřebuju placenou práci.
To jsem nevěděla.
Nebudu vás zdržovat.
Judsonovi chtějí rozšířit restauraci a pekárnu.
Budou hledat výbornou kuchařku.
Ráda vás doporučím, pokud chcete.
Ano, děkuji.
A dáte mi vědět ohledně toho Ženského spolku?
Chcete, aby váš spolek vedla pracující žena?
Všechny jsme pracující ženy.
Říkal jsem si, když už ta dohoda platí,
jestli se tu bude stavět železnice.
Pokud ano…
budu rád, když se za mě přimluvíte.
Práce je dost.
Rád vás doporučím jako možného předáka.
Takový muž se hodí.
Děkuju.
Samozřejmě, než železnice dorazí sem, bude to ještě trvat,
ale na prodloužených tratích je toho spousta.
Mohla by to být Nebraska nebo spíš Colorado.
Nechci být tak daleko od rodiny.
Bylo by to asi jen na rok.
Předpokládám, že s tou půdou máte velké plány.
- Ano. - Promyslete si to.
Musím se podívat na holky.
Mají talent na průšvihy. To mají po Jemmě, ne po mně.
S potěšením oznamuji, že vítězkou první ceny
za vynikající návrh, výběr barev a stehy je…
Mary Ingallsová.
- Děkuju. - Dobrá práce.
Výborná práce. Moc pěkné.
Gratuluju.
Děkuju. Taky jste něco vyhrála?
Perníčky, první cena. Nebyla tam konkurence.
Nikde jsem neviděla Caleba.
Dnes ráno byl trochu smutný.
Neřekl mi proč.
Zkus ho najít a rozveselit.
Díky, dámy.
Ahoj.
Vítejte zpátky, doktore.
- Doufal jsem, že si promluvíme. - Musím jít.
Nechci společnost, díky.
- Vrátil jsem se z Filadelfie. - Byl to hezký výlet?
- Rád bych to vysvětlil. - Není třeba. Prostě ne.
Po Vánocích jsem poslal domů rozvodové papíry.
Manželka je nepodepsala.
Aha.
Když ses ptala na budoucnost…
věděl jsem, že to musím vyřešit hned.
Udělal jsem to.
Užijte si den.
Dáte si? O poslední jsem se popral se Spencerem.
Nevadí. Stejně nemá zuby.
Hlavu vzhůru.
Je Den zakladatelů. Independence slaví dva roky.
Sam Parker říkal, že do města přijela parta mladíků, co dělají na stavbě.
Berou půlku.
Půlku?
Vědí vůbec, jak se drží kladivo?
Záleží na tom?
Kupci z Wisconsinu přestali platit.
Na podzim jsem chtěl pracovat na stavbě, ale…
Nemůžu se z toho dostat.
Mám práci jako naháněč zatoulaného dobytka.
Můžeme se podělit.
Nejspíš by z toho byla dojnice.
Telata nestíhají stádo.
Holky by ocenily čerstvé máslo.
- To je od vás velkorysé. - Ne, sobecké.
Když nezůstanete, nepomůžete mi postavit dům.
- Dům? - Půda je vyřešená.
Říkal jsem si…
že bych se měl usadit.
S těmi mladíky a levnou prací se netrapte.
Jakmile přijde první vichřice, lidi ocení profesionály.
Co se přihlásit do soutěže v sekání? Ukážeme jim, zač je toho loket.
- Ahoj, Lauro. Kdo je tvá kamarádka? - To je Dobrá Orlice.
Dobrá Orlice, to je Edith a Romanzy.
- Proč už k nám nechodíš? - Byly jste zlé na Caleba.
A už konečně umíš číst?
Nebo budeš ve škole hlídat mimina?
Číst umím.
Další soutěžící, pojď blíž.
Takže králíka na 15 metrů netrefíš.
Vyhrála jsem ve vyšívání.
Měl jsi vidět Romanzyin výraz.
Gratuluju.
Jsi v pořádku?
Přišel ti dopis?
Od mámy.
Od tvojí mámy?
Po Vánocích dala Emily inzerát do novin po celé zemi.
Moje matka si ho přečetla a napsala mi.
Prý nevěděla, co se se mnou stalo.
Žije v Cincinnati. Chce, abych se vrátil domů.
Ze všeho nejvíc ji chci vidět.
Ale co když se Emily naštve, že odjedu?
Emily se nenaštve.
Budeš jí chybět.
- Ale naštvaná nebude. - A co ty?
Rodina je všechno.
Chci, abys ji měl.
Ale budeš chybět i mně.
Slovo independence znamená svobodu a soběstačnost.
A město Independence tyto hodnoty ztělesňuje.
Nechci příští rok do školy.
Ty holky neřeš. Sedneme si k sobě. Dají nám pokoj, protože jsme chytřejší.
Ještě ani nevíš, jestli tu zůstanete.
Možná budu příští rok sama.
Máš sestru. Nikdy nebudeš sama.
To je fakt.
…pro ostatní stejně smýšlející.
Jeho tvrdá práce se vyplatila. Naše město je víc než nezávislost.
Je to domov.
První.
Dobrá práce, Romanzy Jamesová.
A nakonec Mary Ingallsová.
Slečno Ingallsová?
- Jdi tam ty. - Slečno Ingallsová?
- Ne. Chytrá je Mary. - Voláme slečnu Ingallsovou.
Jsi stejně chytrá.
Takže je soutěž u konce.
Počkejte!
Jsem Ingallsová.
Independence…
je město pojmenované po způsobu života.
Nezávislost je vlastně vtipné jméno pro takové město.
Prérie je velká a my jsme malí.
Pravdou je…
že tu nikdo z nás sám neobstojí.
Musíme si pomáhat, když potřebujeme střechu nad hlavou,
když onemocníme
nebo když jsme osamělí.
Independence není o soběstačnosti,
svobodě, volnosti nebo o něčem takovém.
Je to místo, kde se můžeme sejít…
a zjistit, kdo doopravdy jsme.
Independence je možnost poznat lidi, kteří tu jsou už dlouho,
nebo lidi, kteří právě přijeli,
kteří jsou jiní než ti, které jste znali, nebo takové, kteří jsou jako rodina.
Independence vlastně není místo.
Je to myšlenka.
Jsou to lidé, které nosíte v srdci.
Dobrá práce, Lauro!
Výborně, Lauro!
Jo!
Bravo!
Skvělý projev!
Laura!
Bravo!
Dobrá práce.
Ten proslov byl skvělý.
A vítězkou se stává…
- Romanzy Jamesová. - Dobrá práce!
Bravo!
Děkuju.
A bude víc.
To nevadí.
Byl to nejlepší a nejpravdivější proslov, co jsem kdy slyšel.
Co si dát trochu hudby?
To je ono.
Jo!
Tudy.
Co se ti honí hlavou?
Přemýšlela jsi někdy o tom, že se usadíš?
To už jsem zkoušela.
Ale není to pro mě.
Došlo mi, že mi nejvíc svědčí, když mám nějakou rodinu.
Kéž bych ti to mohla dát.
Můžeme si promluvit?
Že jsme tančili, neznamená, že s vámi chci mluvit.
- Máš právo být naštvaná. - To se shodneme.
Cítila jsem se hrozně.
- Omlouvám se. - Proč jsi mi to neřekl?
Nevím. Asi jsi mě překvapila. Nečekal jsem, že se zas zamiluju.
Co jsem byl pryč, myslel jsem na tebe.
A chci, abys byla součástí mé budoucnosti…
pokud mě ještě chceš.
Možná bychom si…
zatím mohli zatancovat.
Víš, jak jsem tě viděl poprvé?
S vozíkem knih jsi vrazil na hodinu tance.
Nabídla jsi mi, že mi ukážeš knihovnu.
Chtěla jsem tvou Jane Austenovou.
- No tak. Byl jsem okouzlující. - To sis myslel.
Netušili jsme, co nás čeká.
Láska.
Válka.
Ztráta.
- Naděje. - Mysleli jsme, že možné je všechno.
- Chtěli jsme nový způsob života. - Je to jiné, než jsem čekala.
To asi vždycky.
Chci to zkusit znovu.
Začít znovu.
Chci cítit tu naději…
ty možnosti.
Měl jsi pravdu.
Vždycky bude s námi…
ať půjdeme kamkoli.
Promluvím si s Louisem o farmě.
Ahoj, maličká.
Jo.
Smím prosit?
My Carrie pohlídáme.
Nešlo to úplně podle představ.
To asi nikdy.
Zvládneme to.
Jako vždycky.
Co jsi to udělal? Zničil jsi nás.
Co uděláš? Neotáčej se zády.
Hej!
- Hned jsem zpátky. - Neodcházej, Jamesi.
Hej! Neotáčej se ke mně zády, Jamesi.
Řekl jsem, že tady ne.
Zaplatit? Zaplatil jsem potem!
Nech ho být, Russelle!
Hej.
Je to had. Nalákal nás sem, abychom se pak nechali vyhodit z domovů.
No tak! Řekni mu to, Jamesi.
Po uzavření dohody s Osedži
nás vláda chce vyhodit ze záborů, pokud do dvou týdnů nezaplatíme.
- Cože? - Zákon o usedlících tu neplatí.
Vláda koupila půdu od Osedžů, takže chce vydělat na svojí investici.
Eli a jeho železnice nás podvedli a platit teď máme my!
To jsem neudělal.
Kolik chtějí?
Dolar padesát za akr.
Tržní cena.
A když je nemám?
Maršálové se postarají, aby blázni, co nemají na zaplacení, šli za indiány.
- Pokrok bez zádrhelů neexistuje. - K čertu s tebou i pokrokem.
Můžu zařídit půjčku od dráhy.
Předákův plat na splácení bohatě stačí.
I na dvojnásobek půdy.
Bylo by to jen na rok…
možná dva.
Co říkáte?
Kolik jsi toho slyšela?
Dost.
Kolik vyděláme sklizní?
Nevím.
Tak na deset akrů?
Můžeme prodat nějaký nábytek…
kapesní hodinky, hřebeny, housle.
Když seženeme práci, mohli bychom přežít zimu.
Nebo bych mohl vzít místo předáka.
Nejsme tu, abychom se rozdělili.
Co to je?
Požár na prérii.
Ať shoří.
Ať Eliho město lehne popelem. Zaslouží si to.
Hoří!
Eli, jděte.
Tady.
Vezmi si to. Opatrně.
Musíme vykopat protipožární pás!
Rychle a rovně!
Pokračujte!
Uhasí to.
- Co když ne? - Tak utečeme k říčce.
Tam by šli všichni ptáci, králíci a hadi.
Tak tam poběžíme taky.
V radostech žití teď počítejme vzlyky,
vždyť bída kráčí světem víc a víc.
Ten nápěv v uších zní jak tiché díky,
ach, bído zlá, už nepřicházej víc.
To je ten vzdech, ten hlas lidí znavených,
bído zlá, už nepřicházej víc.
Dlouho jsi stála u dveří zavřených,
bído zlá, už nepřicházej víc.
Nepomáhá to!
Musíme ustoupit!
Ne!
Musíme bojovat dál!
Kvůli tvýmu městu nikdo neumře, Eli!
- Zpátky! - Ustupte!
- Zpátky! - Zpátky!
Ustupte!
Všichni ustupte!
Dělejte!
Pryč odsud!
Vítr se obrací.
Obrací se!
Konečně je to za námi.
Mami, věděla jsem, že tě zase uvidím.
Hrůza.
To bylo fakt hrozný.
Hej.
Je to dobrý.
Jsme v bezpečí. Pojďme domů.
Klid.
Jacku!
Pojď sem. Jacku!
Podíváme se na škody.
Jacku!
Tohle stačit nebude.
Ne.
Kam půjdeme?
Zpátky do Big Woods?
To chceš?
Líbí se mi, jací tu jsme.
Chtěli jsme být lepšími lidmi. To se nám povedlo.
Co to zkusit znovu?
Pojďme dál.
Kam?
Tady zůstat nemůžeme.
Jak to myslíš?
Je mi to líto.
Mary, dej mu ty peníze.
Použijte je na dluh v obchodě.
Nevyhrály jsme, kolik jsme chtěly, ale můžeme pracovat.
O to nejde.
Nechte si je. Zasloužíte si je.
Pojď sem.
Mělo to být navždy.
Chtěl jsem to tak.
Když si představím budoucnost, když o nás sním…
vidím ten nejlepší možný výsledek.
Máš naději.
Mám.
Ale někdy nestačí.
Promiň, Prcku.
Měl jsem to udělat jinak.
Naděje je důležitá.
Nejdůležitější.
Nevzdávej se jí.
Nevzdávej to s námi.
Nevzdám.
Přijdou se s námi tentokrát rozloučit?
Postaráme se o to.
Páni.
- Ne. - Ne? Neříkej to nahlas.
- Stanovíme si datum. - Ne.
Přesně. Zůstalo to tam.
Kde je pan Edwards?
Určitě brzy dorazí.
To je moc.
Má to třikrát až čtyřikrát větší cenu než dluh.
Nemůžeme si to vzít. Ve výloze se dlouho neohřejí.
- Aspoň za ten pluh vám zaplatím. - Zbytek berte jako svatební dar.
Až přijde čas.
Tak.
Běž!
To je ono!
- Jo! - Kdy odjíždíte?
Příští týden.
Vy?
Zítra ráno.
Díky za vaši laskavost.
Snad se ještě uvidíme.
Nezapomeň na mě.
Nikdy.
Snažím se uložit si tenhle pohled.
Já taky.
Budeš mi psát?
Líbí se mi, jak vidíš svět.
Budu ti psát každý týden.
Budu ti odepisovat.
Budeme mít tolik dopisů, že z nich bude kniha.
Kousek z tebe mi zůstane v srdci.
Pojďme.
První nás přivítal a poslední se loučí. Díky za všechno.
Dávejte na sebe pozor, Charlesi. I na svoji rodinu. A pozor na peřeje.
Loučení by neunesl.
Ale obě vás má moc rád.
Poděkujte mu za to, že na prérii našel Santa Clause…
a že byl můj kamarád.
Vyřídím.
Králíci si na naší zahrádce pošmáknou.
Kdo tu teď bude žít?
Nová rodina, co si tu vytvoří vzpomínky?
Třeba tu zůstane někdo z Osedžů.
Nebo jen květiny a nebe
a králíci.
Je země přešťastná, tam v dálavách,
kde svatých zástup dlí na výšinách.
Slyš, jak tam sladce zní písně, co Krále ctí,
chvála ať světem hřmí, navěky dál.
Pojď v zemi přešťastnou, nemeškej víc,
proč v pochybách chceš stát, pojď jí teď vstříc.
Tam budeme šťastni žít, v srdci jen pokoj mít,
s Tebou, náš Pane, být, navěky dál.
Jacku, poběž! Jacku!
Tati, zastav vůz.
Stůj!
Jacku, vrať se!
Jacku!
Pane Edwardsi?
To je pan Edwards!
Stůj.
Nemohl bych se k vám přidat?
Ženina sestřenice žije v Minnesotě.
V městečku Walnut Grove. Její muž tam má obchod.
Dobrá půda a hodní lidé.
- Co myslíte, holky? - Ano.
Veďte nás.
Dobře.
Vpřed.
Překlad titulků: Tomáš Slavík