- De har nok et vidne. - Jeg ved hvem.
Du skal lave en skriftlig udtalelse.
- Og lade dig krydsforhøre i retten. - Okay.
Det var ikke den dom, du håbede på.
Du får 12 lange år med Bea Smith.
Satans! Satans!
Jeg er vred på svinet, der sendte mig hertil.
Jeg vil opereres.
Ordn Jesper, så tager jeg hende.
- Hvad vil du gøre? - Dræbe Bea Smith.
- Jeg er ikke homo. - Jeg er ligeglad.
- Du synes om mig. - Vi må tilbage.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Jeg er færdig.
- Tak. - Tak.
- Du er en ren legende. - Tak.
Se på Dors. Hun keder sig nok enormt meget.
- Ser hun ikke ud til at kede sig? - Jo.
Kaz holder vist 20 minutter lange taler hver dag.
- Om hvad? - Magt og suppression.
Tror I, at Dors har postpartum suppression?
Nej, det er postpartum depression, ikke suppression.
- Jo, men har hun det? - Nej.
Jeg har gjort depotrummet pænt for din skyld.
Det var ikke nødvendigt.
- Undskyld. - Undskyld.
Det er for hurtigt. Jeg er med.
Nej, det er ikke for hurtigt, jeg...
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. - Okay.
Vil du sidde ned et øjeblik?
Ja, det ville være rart.
Hvordan har din dag været? Har du uddelt retfærdighed?
- Vil jeg kun snakke, må det række. - Selvfølgelig.
Hvad var du til inden alt det her?
- Hvad mener du? - Hvad tror du, jeg mener?
- Det ved jeg ikke. Hvad var du til? - Dig.
Det er pludseligt, som om jeg har to venstrehænder.
Vi laver en aftale. Vi kysser kun.
Ingen hænder. Hverken højre eller venstre.
Okay.
Åh gud. Jeg fatter ikke, vi gør det her.
Jeg brugte hele frokosten på at lede efter dig.
Nu ved jeg, hvordan jeg skal gøre.
- Bea? - Jo mindre du ved, desto bedre.
Når tiden er inde, skal du udføre visse opgaver.
Som hvad? Red Right Hand har faktisk aldrig dræbt nogen.
Vi var enige om det her.
Hun har taget 12 år fra jer. De fødedygtige år.
Deres liv er blevet stjålet.
Hvis det ikke var for hende, havde ingen af os siddet inde.
Ønsker du ikke retfærdighed?
Herover! Kom nu!
- Hvad vil du? - Snakke lidt.
- Skrid med dig, din lort! - Jeg har en forespørgsel.
- Om jeres tjenesteydelser. - Vi kan ikke lide direktører.
- Jeg er ikke direktør længere. - Jeg er ligeglad. Skrid! Vent lidt.
Stå der.
Det her er for at vise min gode vilje. I kan få tre gange så meget.
- Hvad vil du have? - Rohypnol. Helst seks tabletter.
- Det kaldes også Flunitrazepam... - Roofier?
Kan du få fat i det?
Måske. Men det koster firedobbelt.
Altså fire gange så meget.
- Vi tales ved i morgen. Måske. - Ikke måske. Det gør vi.
Og som Maxies...
...støtteperson ville jeg hjælpe sygeplejersker og fængselsbetjente.
Og... vagterne.
Men egentlig ville jeg bare holde Maxie i hånden -
- og... bare være stærk.
Man bør ikke være alene i den slags situationer.
Det fortjener Maxie ikke.
Okay. Tak, Jenkins.
Det var meget oprigtigt. Og velovervejet.
Jeg kontakter straks regionsdirektøren.
Men jeg råder dig bare til ikke at forvente for meget.
Ja... Okay... Tak, fordi I lyttede -
- og overvejer, hvad jeg har sagt. Åh nej, jeg havde mere at sige.
- Der er ting, Lizzie sagde... - Du har udtrykt din pointe tydeligt.
Er du sikker?
- Ja. Skal jeg ..? - Ja.
Er det virkelig så utænkeligt?
Vores erfaringer med indsatte på offentlige sygehuse -
- er, mildest talt, uheldige.
- Sagde de noget? - De skal tale med Channing.
Er det rigtigt, Bea? Eller siger de bare sådan?
- Det er nok rigtigt, Booms. - Ja.
- Jeg græd ikke. Det er jo godt. - Det er godt, søde.
Selvom de siger nej, glemmer jeg ikke, hvor ihærdigt du forsøgte.
Det betyder alt for mig.
- Hold nu op... - Jeg har det fint!
- Lad os pakke. - Der er to dage til.
- Ja, vi skal øve os i at pakke. - God idé. Gør det.
- Er alt i orden, Sonia? - Ja da. Tak.
Al den snak om kræft kan godt gå en lidt på.
Men vær ikke forlegen.
Du står overfor fængslets største kylling.
- Min mand døde af kræft. - Åh gud.
Jeg beklager. Det var jeg ikke klar over.
- Hvor længe er det siden? - Syv år til august.
- Hvor gammel var han? - 57.
Han forsvandt, så jeg fik aldrig sagt farvel.
- Forsvandt? - Jeg måtte ikke se ham lide.
Men du må hellere se at komme tilbage til damerne.
Vil du nogensinde gerne tale med en kylling...
- Har du pengene? - Jeg vil se tabletterne først.
Pengene først.
Nej, nej, nej... jeg må gå.
Jeg må gå. Den her gang er det ingen undskyldning.
- Kun 20 sekunder til. - Okay, ti.
Vil du sige det til nogen?
Eller skal vi blive herinde til evig tid? Kissemisse i skabet?
- Det er svært for mig. - Det er ikke just let for mig.
Jeg er jo sammen med hende, som angav os.
Hvad?
- Hvad? - Kaz tror, at du angav os.
Jeg er ligeglad med, hvad hun tror. Hvad tror du?
- Det ved jeg ikke. Hvem var det så? - Aner det ikke.
- Det er også lige meget. - Vent lidt.
- Jeg ved ingenting om det. - Okay.
- Du tror mig ikke. - Det betyder ikke noget, Bea.
Det betyder noget for mig. Jeg gjorde det ikke.
Okay. Godt.
Du. Samme tid i morgen?
- Kom nu. - Jeg vil tænke over det.
Du skal nok komme.
Jeg har lavet et par småjusteringer.
Nogle af dine kommentarer om Ferguson var hypotetiske.
Men det er stadig en klar og stærk vidneforklaring.
Men er det 100 procent sikkert -
- at hun havner i den beskyttede afdeling igen?
Du får det på skrift, som du bad om.
Jeg har brug for en ting til.
- Hvad? - Information.
- Du kan ikke hele tiden kræve mere. - Sådan er det her.
Jeg beklager, men jeg kan ikke bare efterkomme alle dine ønsker.
Okay. Fint nok.
Bare det ikke er en helikopter.
- Føler du dig svimmel? - Ikke i øjeblikket.
Det kommer og går.
En, to, tre. En, to, tre.
Her. Jeg har hamstret.
Booms. Man får mad på hospitalet.
Jo, men man må gerne få lækkerier. Jeg har endda Monte Carlo.
- Held og lykke. - Skrub af.
- Jeg ville ønske held og lykke. - Skrub af.
- Booms? Er du blevet godkendt? - Det skal jeg nok blive.
- Javel. - Det vil ske! Gå ad helvede til!
- Ignorer hende. - Tro ikke for meget på det.
Det kræver rygrad at forhandle.
- Ignorer hende. - Det er vist for meget for Bennett.
Jeg håber, at jeg tager fejl.
- Glem det, Booms. Glem det. - Ja.
Gå ad helvede til!
Hej.
Maxine Conway skal af sted til behandling.
Hvis jeg får Jenkins af vejen, sker det efter frokost.
I dag?
Bea Smith vil være død klokken 15.
Hvad er der i vejen?
Det her er ikke det rette øjeblik til samvittighedskvaler.
Jeg kan ikke dræbe en kvinde.
Du er et helt andet sted. Du skal bare distrahere.
En dag vil det stå mellem jer to.
Og en af jer vil dø. Det er uundgåeligt.
Vi sørger bare for, det ikke bliver dig.
Hvad skal du bruge?
- Beklager. Min migræne er på vej. - Bridget Westfald.
- Kom ind. - Tak.
Sæt dig. Jeg beklager lugten.
Jeg ved ikke, om det er urin eller våde håndklæder.
- De har konfiskeret min parfume. - Der er alkohol i.
- Jeg drikker den jo ikke. - Ikke dig.
Jeg kigger bare ind for at se, hvordan det går med dig.
Se på mig, jeg er et vrag.
- Du virker faktisk ret fattet. - Må jeg være fri.
Mange fanger har svært ved at tilpasse sig.
Jeg bliver her ikke længe. Jeg har et firma at drive.
Det kan blive lidt svært herfra.
Der findes to slags kvinder i verden.
Hamrene og amboltene.
Jeg har aldrig set mig selv som en ambolt.
Du skal måske tilbringe lang tid sammen med de her kvinder.
Forhåbentlig ikke, men det er muligt.
Fandens.
Nå... jeg kan godt lide Liz.
Hun er behagelig, som den rare dame, der kommer rundt med te -
- og som man får en sludder med.
Hun er nok min bedste ven herinde.
Du godeste. Kan det blive mere trist?
- Direktøren siger, at det går godt. - Jaså?
Sonia har fattet sympati for dig.
Hun holder sig tæt på mig -
- men måske fordi jeg ikke er lige så skræmmende som nogle af de andre.
- Hun nævnte sin mand. - Jaså?
Ikke meget, men hun sagde, at han forsvandt.
- Han fik kræft og forsvandt. - Netop.
- Ingen detaljer. - Sagde hun...
Det blev efterforsket som mord, og hun var blandt de mistænkte.
Der forelå ingen kræftdiagnose.
Kun Sonias vidneudsagn. Vi fandt aldrig liget.
Hendes veninde Helen gav hende et falsk alibi.
Vi har en mistanke om, Sonia troede, Helen ville tilstå.
Så hun var nødt til at skille sig af også med hende.
En seriemorder?
Jeg håber ikke, at du bliver skræmt over alt det her.
Nej, nej, det er fint nok. Ja...
Sonia er okay. Hun er lidt storsnudet og virker snobbet -
- men lærer man hende at kende, er hun alle tiders.
Hvad siger du om de her møder?
Fængselspsykologen har et nyt afvænningsprogram.
Hun plaprer løs om min angst og min lave selvfølelse.
Hun er så kedelig. Hun burde gå mere ud.
- Det er ypperligt. - Ja.
Jeg burde have kølet af før badet. Jeg sveder stadig.
Kvinderne bruger også omklædningsrummet.
Jeg ved godt, men det er kun dig og mig, der er her.
Direktør Bennett... Hvordan står det til der?
- Står til? - Ja. Er hun single?
- Gift med jobbet. - Kan hun lide fyre eller piger?
- Mænd, så vidt jeg ved. - Er du sikker?
Hun havde noget kørende med en vagt. En mandlig vagt.
Hun virker lidt for sippet til den slags.
- Det er direktøren. Udvis respekt. - Jeg mente ikke noget.
Men... min nysgerrighed er vakt.
- Tag dine bukser på. - Ja, mor.
Er du klar, Conway?
Desværre gik ansøgningen ikke igennem, Jenkins. Jeg er ked af det.
Sikkerheden var ikke i orden. Jeg ved, at det er en skuffelse.
Jeg beklager virkelig.
- Det er jo dine kager, Booms. - Nej, tag dem.
Jeg elsker dig. Jeg elsker dig, Maxie.
Ring til mig. Og husk nu.
- Husk, hvad jeg sagde. Sej og modig. - Sej og modig, ja.
- Hun skal nok klare sig. - Jeg må gå nu.
Held og lykke, skat.
Tak. Tak, Sonia.
Du gør det rigtige.
Og Allie? Giv den hele armen.
- Må jeg bære Maxies taske? - Selvfølgelig, Jenkins.
- Maxine! - Dors!
- Jeg troede, du havde glemt mig. - Vær nu stærk.
Tak, Dors.
Tasken.
- Farvel, skat! - Vi elsker dig!
Farvel.
Det skal nok gå, skat. Vil du have en kop te?
Satans! Satans!
Jeg beklager virkelig, Booms.
Forklarede direktøren det med "sikkerheden"? Hun er ynkelig.
Det ville Channing ikke sige. Hun spurgte nok ikke.
Man skal være stærk for at gå til regionsdirektøren.
Hun ville hellere svigte Maxine.
Du er svag som pis, "Eddikepatter"! Svag som pis!
Isoler hende.
- Okay, Jenkins. - Nej, nej!
Gå ad helvede til! Hun spurgte ikke engang!
Jeg må spørge. "Eddikepatter"?
Bare et dumt øgenavn. Alle har et.
Men Lindas er "Lystig."
Det passer bare ikke rigtigt... til dig.
Hej, søde.
Latterligt. Jeg kender jo knap nok Maxine.
Vil du have en kage? Der er Monte Carlo.
Det må være forfærdeligt ikke at vide, hvad der skete. Med din mand.
Undskyld. Du behøver ikke at tale om det.
Den dag, han fortalte det, gik han meget nøgternt til sagen.
- Gud... - Jeg brød sammen.
Og så sagde han: "Nu skal vi ikke blive hysteriske."
Selvfølgelig gjorde du det.
Og så, sent på natten -
- tog vi nogle sovepiller. Vi trængte til at være helt væk.
Jeg vågnede ved daggry, og sengen var tom. Han var væk.
- Og det var alt. - Jøsses.
I mine værste øjeblikke tænker jeg: "Passede det overhovedet?"
"Ville han blot ud af ægteskabet? Var det blot en...
...kompliceret plan for at slippe af med mig?"
Det var det sikkert ikke.
Og så føler jeg mig så skyldig, fordi jeg overhovedet tænker tanken.
Det var dig, der ville tale med mig. Vil du begynde?
Du har forhold til kvinder, ikke?
- Du kender nok allerede svaret. - Altid? Med kvinder?
Nej. Da jeg var i tyverne, datede jeg mænd.
Kalder du dig selv biseksuel eller ..?
Det spiller ingen rolle, men jeg kan sige det sådan her:
Mange kvinder, der identificerer sig som lesbiske -
- har på et tidspunkt haft forhold til mænd.
- Og "fængselshomo"? Er det ægte? - Hvad mener du med "ægte"?
Vi har aldrig talt om, hvordan du ser på kærlighed og forhold.
Når man ser på fremtiden, er det faktisk tænkeligt, at...
Bea?
- Hvor skal du hen? - Jeg er vist færdig her.
Jeg har kendt mange kvinder, der opfattede sig som hetero -
- men faldt for en kvinde og gik i panik.
Og til de kvinder har jeg altid sagt: "Glem terminologien."
Prøv bare at se, hvordan det føles.
Hvis man er blevet forelsket i nogen, betyder betegnelser intet.
Hun må holde op med at være så hidsig.
Hun kan ikke engang ringe til Maxine nu. Idiot.
Han kommer kun med undskyldninger.
Jeg må bare sige...
Nogle gange må man sige sandheden.
Hvordan kan man gøre sådan? Det er et dumt straffesystem.
Vi må betale for det.
Men Nash siger, at hun har et godt tag på børn.
Men min hjerne kører på højtryk. Nash ved, jeg vil se det.
Lige et øjeblik.
Så du svigtede totalt Maxine?
- Var hun ikke besværet værd? - Lyt ikke til hende.
Du sendte en kvinde af sted til en stor operation uden nogen støtte.
- Hvad er du for en leder? - Sæt dig ned.
Eller også var det med vilje. Alle vil have Maxine som overhund.
- Du så nok gerne, at hun dør. - Gå ad helvede til!
- Hold op, Proctor! - Ja, hun ligger jo i med jer.
- Den har jeg hørt før. - Sid ned, Smith. Sæt dig.
Sæt jer, mine damer.
- Hvad var det? - Jeg sagde noget om Maxine.
- Bea? Hun er det ikke værd. - Hun beder om det.
Jeg bestemmer ikke over dig, men end ikke i isolation.
Så må jeg tage over, og så vil det gå helt galt for os.
Vi går.
Hende Kaz... Jeg fatter ikke, hvorfor nogen vil følge hende.
Hun virker rablende gal. Hun er måske mere sympatisk i enrum.
Jeg skal tjekke noget.
- Klarer du dig? - Det formoder jeg.
Allie. Følg med os.
- Hvad sker der? - Følg med os.
Vi vil kæmpe for Maxine. Sammen.
Kom så, fart på.
- Læg den, og kom med. - Hvad?
Vi vil protestere, fordi Maxine blev sendt af sted alene.
- Det tror jeg ikke. - Det er for Maxines skyld.
Jeg skal ringe til Soph. Jeg kan ikke lide den måde, Kaz udnytter Maxine.
- Sierra 5, det her er Sierra 2. - Kom.
Proctor er på krigsstien. En flok er på vej mod dig.
Forstået. Jeg kan se dem nu.
Allie?
Hallo? Jeg er herinde! Jeg er herinde!
Vi står sammen. Maxine Conway, et offer for mishandling -
- skal gennemgå en dobbelt mastektomi. Og hun er alene.
Hjælp! Jeg er herinde!
Kom nu! Hjælp!
Endnu et eksempel på jeres umenneskelige behandling.
- Ja! - Surt!
Mange venter tålmodigt...
Hvis I vil støtte Maxine, så bliv her. Kræv respekt.
Nå, mr. Stewart. Vi syntes alle at være enige.
Hjælp!
Maxine er ikke alene. Der er en sygeplejerske og en vagt.
Ja, det er en stor trøst.
Hun forhindrer kvinderne i at tage deres medicin.
Det er nok til at isolere hende. Hvis vi stopper...
Jeg vil ikke forværre situationen mellem dig og Proctor. Sierra 2 her.
- Kom ind, Sierra 2. - Jeg er på vej ned.
Nej! Nej!
Nej, lad være. Det er meningsløst.
Du kan ikke overmande mig. Du har fået en høj dosis Rohypnol.
- Nej... - Det er ikke en gift.
Det gør ikke ondt. Det er et sovemiddel.
Et meget stærkt sovemiddel.
Du drak det... for omkring en halv time siden.
Nå. I er solidariske med Conway.
- Stemmer det, Proctor? - Ja.
Du kan da ikke tale, vel? Musklerne i hals og kæbe -
- ja, alle muskler, er stærkt påvirkede nu.
Maxine Conway bliver lige nu gjort klar til en dobbelt mastektomi.
Hun er helt alene.
Dit centralnervesystem sætter tempoet ned, og pulsen falder.
For at støtte Conway hindrer du andre kvinder i at tage deres medicin?
Hvis du holder op med at kæmpe imod, Bea, -
- vil anspændtheden og angsten aftage.
Utroligt.
Du begynder at føle en storslået ro.
Så, så. Giv bare efter.
- Det tager kun et par minutter. - Direktøren er optaget.
Jeg har brug for Smiths underskrift. Og jeg har noget, hun spurgte efter.
Hvorfor kæmper du stadig imod?
Hvis du venter meget længere, begynder metadonpigerne at flippe ud.
Man kan kun dø på to måder i fængslet.
Man kan blive offer for et angreb -
- og blive efterladt blødende i et eller andet beskidt hjørne.
Eller noget meget værre: Man kan blive gammel.
De, der skal have medicin, kommer én for én.
Nu arbejder du rundt om hende.
Hvor langt er vi kommet?
Forestil dig at se alle, du elsker -
- Liz, Maxine og tilmed den unge Allie -
- forlade dig én efter én.
Jeg skal bare bruge ét minut med Smith.
- De kan lade papirerne... - Det går ikke.
Du narrer dig selv til at tro, at forholdene måske holder -
- men du bliver en trættende pligt for dem.
Derefter et smertefuldt minde. Og til sidst overhovedet ingenting.
Hun bad mig spore en optagelse af et opkald.
- Hvilket opkald? - Det, der angav Karen Proctor.
Og så, efter en smertefuld evighed -
- bukker du under for cancer eller måske en hjertesygdom.
Og så dør du som et gammelt skrog.
- Western Crimes Division. - Jeg vil anmelde en forbrydelse.
- Hvem er det? - En fange i Wentworth.
- Jeg har relevante oplysninger. - Dit eftermæle går i glemmebogen.
Du brækker dig bare til døde i en tom celle.
Jeg ringer for at afsløre lederen af Red Right Hand.
Hun hedder Karen Proctor.
Jeg har så meget mere respekt for dig nu.
Må jeg låne den? Bare bliv her.
Jeg håber, at du kan se den her fredfyldte -
- og stille bortgang som en sejr for dig selv.
Hun gør det allerede...
Har de lukket dig ud af kravlegården, mr. Jackson?
Hør efter.
Det her er min gave.
Vil du høre samtalen, der angav dig?
Din forbandede luder! Forbandede forræder!
- Gå ad helvede til! - Tryk på panikknappen!
Tryk på panikknappen! Hjælp!
Forbandede forræder!
For helvede!
Bea! Hun trækker ikke vejret! Tilkald hjælp!
Du sladrede om os alle sammen!
Din forbandede psykotiske ko!
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre!
Jeg ved ikke, hvad jeg gør!
Nej, jeg gjorde det ikke!
Slip hende, Proctor!
Væk, væk! Væk, Allie.
Vær sød at hjælpe os! Hun trækker ikke vejret!
Tekster: Line Hansen www.sdimedia.com