То ми справді це зробимо, так?
- Просто зараз? - Так.
Так, треба як слід її презентувати.
- Де мені стати? - Ставай праворуч.
- Праворуч? - Ворушися.
Тут?
Привіт, мене звати...
Привіт, мене звати Девід Рескін,
і я подаюся на грант з фізики у Масачусетському інституті технологій.
Я розробив експеримент із розумного пересування,
який дозволяє мені...
Схоже, я надто рано перейшов до суті. Треба більше про них, так?
Уперше я зацікавився наукою...
Ні, так починати не можна.
- Що, як я йтиму до тебе... - Можеш уже говорити?
Добре, дивися.
Привіт. Мене звати Девід Рескін.
Не так жваво, теж мені, телеведучий.
- Що? - Давай!
Хочу познайомити вас зі своїми інженерами,
Адамом Лі та Квінном Ґолдберґом,
а знімає нас моя сестра, Крістіна Рескін.
Ти не можеш... Одну секунду.
Я потримаю, щоб ти міг показати...
Старий, ти його відволікаєш.
- Схоже, наче це ти збудував. - Заплющ очі.
Ні, не схоже, що це будував я сам.
Гаразд. Отак?
Давай піднімемо, Кріс.
Так, смартфон підключений до вай-фаю. Готово.
Стоп-стоп-стоп.
Починаємо піднімати апарат у повітря.
Бери пульт.
Зверніть увагу на ці сліди у мене на пальцях.
Так, відключаю живлення.
Чуваче, тебе візьмуть у МІТ!
Ці сліди у мене на руці зчитує
модифікований сенсор руху на комп'ютері.
Він дозволяє мені вручну керувати цим апаратом
з великою точністю.
Здуріти можна!
Сенсори руху працюють через мій смартфон
за допомогою протоколу 802.11g, по безпровідній 64 гігагерцовій лінії.
Кріс, обережно. Летить до тебе.
МІТ-У ЗНАДОБИТЬСЯ ТАКИЙ, ЯК ДЕВІД РЕСКІН
- Ура! - Так!
Гаразд, піднімемо цю штуку на максимальну висоту!
Давайте, ходімо!
- Чорт! - Хапай комп'ютер.
Давай, давай!
Так, отже, на відміну від інших статичних систем,
мій алгоритм відстежує жести в той час, коли оператор рухається.
Висота 42 метри. 46, Девіде. 52!
Він має вертикально злітати вгору приблизно на 76 метрів.
Що це таке? Це мій телефон?
Девіде, схоже, я втратив сигнал.
Тобто як це - втратив сигнал?
Цей дзвінок перебиває вай-фай.
Хто тобі може зараз дзвонити?
Усі, кого ти знаєш, стоять поруч!
Не підключається, Девіде.
Народ, він не відповідає! Не відповідає.
Я вже його не бачу!
Він зник. Він падає!
- Народ, тікайте! - В який бік?
- Куди? - Бігом! Квінне, тікай!
Чорт!
Експеримент виявився напрочуд вдалим.
Дякую за увагу, МІТ.
Крістіно, поскладай випраний одяг.
Так. Пізніше поскладаю, обіцяю.
Щоденний Девідів ритуал.
Перевірка, чи не прийшов лист, день 37.
Квінне. Так, він прийшов.
Ні, я ще не знаю, чи мене взяли, але він дуже...
Товстий.
Добре, тоді приходь. І поквапся!
Іди покажи їй. Девіде, покажи їй.
Крістіно, поскладай прання.
Добре, поскладаю.
Більше я не повторюватиму. Добре.
- Ти бачиш оцю пляму? - Ні, мамо...
У мене сьогодні дві співбесіди про роботу.
Мамо, дивися, дивись. Лист прийшов.
Боже мій!
Крістіно, дай сюди. Це сімейна мить.
Почекайте мене, почекайте мене!
З такими темпами я й постарію. Відкривай.
- Цить. - Крістіно, краще підтримай його.
Так, слухайте. Що б не сталося, знайте...
Господи.
- Девіде. - Помовч.
Сам помовч.
"Від імені приймальної комісії
ми з радістю повідомляємо вам,
що вас зараховано в групу МІТ, яка випуститься у 2018 році".
- Вітаю! - Ура!
Адаме, вона нікуди не вступила.
Ми ж святкуємо, так?
Батько дуже б тобою пишався.
Друзяко!
Девіде?
У чому річ?
"Ми розглянули ваше прохання
і з радістю виділяємо вам $5 000 фінансової допомоги".
Що?
Стривай! А решта, ще $40 000?
Мамо, як ти за це заплатиш?
- Слухай, дай-но я почитаю. - Прошу, вимкни ту штуку.
Ого, старий, ти диви, які ніжки.
Ідеальні рівні ніжки. Вони як...
Молодець, Девіде.
- Шкода, що так вийшло з МІТ. - Так, сер.
Мені теж не дали грант для МІТ-у, д-ре Лу.
А ще в тебе не пробилися крила, і ти не став літати.
Але є й інші гранти, Девіде.
Я збираю про них дані, сер. Дякую.
Слухай, уяви, що це не я.
Якби ти міг сказати МІТ-у одну річ, що б ти сказав?
Це дурня.
Неправильна відповідь, старий. Знаєш що?
- Може, ти не хочеш там вчитися. - Хочу.
Чуєш, здається, ці наггетси заморозили ще до виборів Обами.
Девіде, то доведи. Доведи, що хочеш там вчитися.
Як я доведу, що хочу вчитися в МІТ?
Може, щоб отримати грант, хай твоя мама щодня приходить
і привселюдно вручає тобі крем проти грибка?
Тільки якщо твоя мама й мазатиме. Розумієш, про що я?
- О так! - О так.
Що, якби в МІТ сказали:
"Підійди до Сари Нейтан і почни з нею цілуватися".
Для чого МІТ-у треба, щоб я з кимось цілувався?
Бо МІТ вірить у тих, хто не боїться ризикувати.
Я ризикую. Я не боюся ризикувати.
Так. Назви хоч один ризик, на який ти пішов.
- Давай зараз. - Точно.
Це не... Це надто ризиковано.
От я й кажу, старий,
якби мені твій мозок і будову обличчя, мене було б не зупинити.
Тобі ще не набридло кохатися з власною долонею?
- Що? - Вибач.
Він клей нюхає. Наркоман ти нещасний.
Ох ти й дурень.
О, дивіться. Дивися, чуваче, заціни.
Бах.
- Слухай, круто. - Скажи?
Оце і є моя проблема. Я не можу змусити їх взаємодіяти.
Треба напряму підключити кеш другого рівня.
Зрозуміло, що...
Що ти робиш?
О Боже, Джессі Пірс.
Я б віддав усе, що маю,
за одне побачення з нею.
Що, ти віддав би їй свій "Xbox" і купон у забігайлівку?
Ти вже сядеш нарешті в машину?
Бувайте, хлопці, до зустрічі.
- Кріс, їдьмо! - Іду!
Знайди позитив, Девіде,
тепер у тебе буде повно вільного часу.
Чуєш, Джессі, що робиш сьогодні ввечері?
- Девід хоче кудись тебе зводити! - От ти ідіот.
- Я тебе зводжу з дівкою. - Закрийся, Квінне.
Так тримати, дівчата! Ви б не...
Девіде, якого біса?
- Чому ти за кермом цієї машини? - Такий облом.
Це найкращі миті мого дня.
Колись ця тачка нас уб'є.
Хай вони мене не бачать.
Та розслабся! Типова ситуація!
Давай. Забери з дороги цю чортопхайку.
Здається, реле стартера. Дай мені той інструмент.
А от я думаю, це клапан фюзеляжу, але що я там знаю?
Ти сплутав мою машину з літаком, але...
Девіде, розберешся?
Так, звичайно.
Прошу, скажи, що ти її полагодив.
Давай, давай, давай.
Якщо хочеш добре її відремонтувати,
тільки скажи. Я гляну, що з твоєю тачкою.
Точно, ти мені тачку відремонтуєш?
Що воно, в біса, таке? О чорт.
ПРОДАЄТЬСЯ
Боже мій.
Девіде?
Це якась маячня.
Мамо, чорт тебе забирай.
Цей дім оплатить навчання в МІТ,
а тітка Хлоя каже, що я з твоєю сестрою можу перебратися до неї.
Я не дозволю тобі продати цей дім, мамо.
Ці гроші маю знайти я.
Я можу влаштуватися на роботу.
Надто пізно, Девіде.
Ти пробував отримати грант. Не вийшло.
Нічого цього не сталося б, якби...
Девіде. Припини.
Пробач.
Я теж сумую за твоїм батьком.
Але він би цього хотів.
Ти такий же розумний, як і він. І я не дам пропасти цьому таланту.
Добре.
Змирися, Девіде.
Тепер ти вже нічого з цим не вдієш.
Ти що, образився?
Боже! Як ти мене налякала.
Я не образився.
Ти б краще радів.
Ти отримаєш те, що хотів. Це я тепер у дупі.
Я хотів не цього, Кріс.
Я пам'ятаю цю іграшку.
Я щось придумаю, чуєш?
Як ти придумаєш щось на моторошному горищі?
Це дурниці.
Ти в курсі, що там є останній грант,
де треба подавати пропозицію експерименту,
от я й подумав, може, якщо я його отримаю,
мамі не доведеться продавати дім.
У тата тут, мабуть, лежали мільйони ідей.
Не знаю, Кріс.
Я думав, тут щось буде.
Але не можу знайти нічого придатного.
Дивися, а це що?
Коли це ми купували відеокамеру?
Це татова стара камера, точно. Пам'ятаєш її?
Так.
Ти диви, і досі працює.
- Серйозно? - Нічого собі. Так.
- Дай подивитися. - Заціни.
Це ж мій сьомий день народження.
Тоді, виходить, це останнє,
- що він встиг зняти, так. - Чорт.
Квінне, кажу тобі, я дивлюся його зараз.
У дитинстві ти був пухкеньким.
Іди сюди.
Ні, просто дивно чути його голос
уперше за всі ці роки.
- Ти це знімаєш? - Запалюй три останніх.
- Що це було? - Ось так.
Одну секунду.
Нічого, я просто побачив щось дивне у дзеркалі.
- Ти це знімаєш? - Запалюй три останніх.
Ні фіга собі. Квінне, мушу йти.
Кріс! Кріс, спустися сюди!
Я не... Я не розумію.
Але це правда. Треба показати Квінну й Адаму.
Я знайшов кадри святкування мого сьомого дня народження.
Я був на святі на честь мого семиліття.
Ми всі на ньому були.
Та що ти кажеш?
Ні, я знаю, знаю. Ось.
Просто... Ви не розумієте.
От дивіться.
Я все одно вважаю, що це глюк камери.
Відразу, як...
- Ух ти! - Як тільки пройде ця жінка.
- Боже, я це пам'ятаю. - Ні-ні-ні.
Як пройде ця жінка, дивіться в дзеркало...
Ось воно, ось! Ви це бачили?
Боже, я був такий симпатичний.
Це я був симпатичний.
Адам упав з того велика,
і це було найсмішніше, що я коли-небудь бачив.
Я... Я взагалі існую?
Ви мене хоч бачите зараз?
Прошу, придивіться.
Ти здурів.
Я готовий, давай. Показуй. Я готовий, чесно кажу.
Ось тут. У дзеркалі. Дивіться у дзеркало.
- Ні фіга собі. - Ні фіга собі.
Слухай, це що... Цього не може бути.
Це я.
Девіде, ти просто бачиш те, що хочеш бачити.
Можливо, не знаю, хтось міг відфотошопити цей запис.
Ніхто його не чіпав. Він 10 років пролежав у мене на горищі.
Слухай, це явно якийсь родич або хтось такий, Девіде.
Родичі завжди схожі одне на одного.
Добре. Тоді поясни це.
На нас одна й та сама футболка.
Для чого ця камера, Кріс?
Скажи, класна? Це татова.
Та сука.
Що з Сарою Нейтан таке? Вона знає, що мені подобається Джастін.
Кріс, подивися. "Лоллапалуза" - оце був відрив.
Даси подивитися?
Я так вам заздрю. Боже, і чому я туди не потрапила?
Що робить твій брат?
Не ображайся, Крістіно, але це якось моторошно.
Він дивиться запис з дітьми.
Ти не знаєш...
Дайте вгадаю, ви знайшли на святі ще й прибульців.
Так, ми будемо казати довгі незрозумілі слова...
Девіде, це не ти.
Та ні ж! Це точно я.
- Можливо. - Дивіться.
Це моя футболка, це мій рюкзак, а це - мій годинник. Це я.
Стривай! А що це за штука в тебе в руці? Ця балерина.
Що?
Схоже, ланцюжок для брелока?
Так. Усі повиймайте свої ключі.
Може, це й не ти.
Чорт. Чиї це речі в моєму рюкзаку?
Стій, стій. Це рюкзак Джессі Пірс.
- Що? - Ти серйозно?
У тебе торба гарної дівки. Ти сам - як гарна дівка!
Ось що треба зробити. Іди туди
і зроби вигляд, що тобі начхати.
Кинь рюкзак їй і скажи: "Чула, Пірс, на своє лайно".
Вибач. Ти бачив Девіда з дівчатами?
Я ще тут, Кріс. Будь чемною.
Ні! Рюкзак віддам їй я.
Ні-ні. Я піду й віднесу їй рюкзак, добре.
Давай.
Я не дам сестрі бути в мене на побігеньках.
Оце мужик. Але спершу дихни на мене, чи не смердить.
Що ти їй скажеш?
Пробуєш спілкуватися зі мною телепатично?
Вибач, я...
У мене... Схоже, в тебе мій рюкзак. Ми випадково помінялися.
Може таке бути? Схоже на те. До речі, мене звати...
- Девід? - Так.
Ми чотири роки ходили разом у школу.
Так.
Ти рився в моїх речах?
Ні.
Може, я запускав туди руку, щоб всліпу помацати, але...
Це тому від тебе пахне моїми парфумами?
Я не пшикав. То був не я.
Значить, інші теж рилися в моїх речах.
Ти пробач, добре? Я просто підійшов обмінятися рюкзаками.
Я б ніколи... Я б ніколи такого не зробив.
Девіде?
- Так. - Вітаю зі вступом у МІТ.
Дякую.
Девіде, ти все життя тут прожив. Куди б ти пішов?
Квінне, годі, можна не говорити про це без кінця?
Народ, на дві секунди перестаньте гризтися.
Треба зрозуміти, що я роблю в цьому записі, так?
Отже, я стою тут?
Так. Он там, позаду.
Правіше.
Отак добре. Тоді хтось проходить у кадрі.
Квінне, іди сюди.
Пересунь камеру трохи лівіше.
- Добре. - А ти відійди назад і правіше.
Ідеально, те, що треба.
Стій. Стань десь посередині.
Там. Ідеально. Не рухайся.
Ось тут. То що я роблю? Ми просто тут стоїмо?
Ти робиш неймовірні сальто назад.
Дай подивитися.
Схоже, твоя права долоня
до чогось тягнеться. Може, до стіни?
Добре.
Стій, ні-ні-ні. За стіною.
Так.
Тут вимикач світла.
Що він вмикає?
Світло в підвалі? Давайте перевіримо.
Спускайтеся сюди.
Квінне, ввімкни світло.
- Це все речі твого тата? - Так.
Ого.
Ходімо.
Ви впевнені, що можна торкатися?
Допоможи відсунути.
Нам сюди не дозволяли ходити.
А сьогодні ми підемо.
Допоможи.
- Моторошно. - Квінне!
Боже! Хтось боїться темряви.
Тобі що, 10 років?
Ви це чули?
Так, що це було?
Я вже не чую. Може, це так світло ввімкнулося?
Квінне, вмикай і вимикай світло.
Мені здалося, я чув якийсь звук.
Ось він, ось!
Так, я теж його чую.
Наче якесь клацання, чи що.
Так, перевір там.
- Не знаю, звідки він іде. - Звідки він іде?
Стійте, я щось бачу. Не вимикай світло!
Трясця твоїй матері!
Не може бути.
Зараза!
Стій! Вимкни світло ще раз!
- Для чого? - Спробуй сам.
Замок з'єднаний з вимикачем світла.
Боже мій.
Це та сама штука, яку твій тато тримав у записі.
Цю коробку...
Допоможи-но мені.
- Давай. - Сюди, сюди.
Якого біса?
Увімкни світло!
Що воно, в біса, таке?
- Відкривай. - Ні, ти відкривай.
Мусиш відкрити ти. Це належало твоєму татові.
Ой!
О Боже.
Кріс, зніми це. Кріс, Кріс, іди сюди.
Знімаю.
Що?
Ого.
Знімаєш, Кріс?
Що таке У-П-П-М-О?
Це УППМО.
Це засекречений відділ у військових. Працюють над шаленими проектами.
Вони винайшли Інтернет, пробували телепортацію.
Твій тато ж наче займався дослідами енергії.
Так, тато працював на "Істерн Пауер енд Електрік".
- Тобто... - Це воно?
Термомагнітний прискорювальний навігаційний привід?
Я не розумію. Це якийсь прилад, хлопці.
Що, типу комп'ютера чи чогось такого?
Ні, не прилад.
У цій схемі використані рівняння, як у теорії відносності.
Ступінь підвищення тиску в двигуні.
Індикатор відхилення від курсу?
Поздовжня статична стійкість?
Модуль гідравлічного інтерфейсу.
Стривай, ось. Проект "Альманах".
Ідентифікаційний номер 453-Дельта-71?
"Прототип часового переміщення"?
Часового переміщення?
Це... Цього не може бути.
Може, почнете говорити по-людськи,
- щоб я могла розуміти? - Часове переміщення.
Що це означає?
Це означає подорожі в часі.
Таке значення цих слів.
Що?
Здуріти можна!
То ви кажете, що тато залишив у підвалі машину часу?
Ну, теоретично він залишив схему, але...
Все одно...
Повільніше, не лети. Давайте всі трохи подумаємо.
Це спроектували в УППМО.
Тому машина може бути справжньою, так?
Не виключено.
Треба спробувати її збудувати.
Народ, мій тато тут мудрував щось з купою мотлоху.
Для чого тоді ховати мотлох?
У закритому кейсі в землі?
Навіть якщо це не мотлох...
Слухай, він це, мабуть, тобі лишив.
Знаю, тобі хотілося б думати,
що батько лишив мені машину часу, але...
Схоже, ця скляна штука - серце машини.
Вона всім керує.
Девіде.
Хоч на секунду задумайся.
Народ, ви...
Ви здуріли. Ми не можемо будувати машину часу в моєму підвалі.
Ти бачив запис твого сьомого дня народження?
По-моєму, ми вже її збудували.
Чорт.
Привіт.
Сонечко, мені треба йти. Мушу йти. Пробач.
З ким ти розмовляв, тату?
З одним другом, Девіде.
Він прийшов дещо полагодити. Я ненадовго.
Обіцяєш?
Звісно, обіцяю.
Ось.
Засікай час.
Сьогодні 18 лютого 2014 року.
Мій брат офіційно здурів.
Він щиро вірить у те, що будує машину часу.
Подовжувачі, запобіжники, реле, силові кабелі.
Круто, що ти тусуєшся з нами.
Ви везете мене додому, Адаме.
А що це сталося з твоїми штанами?
Сара Нейтан - підступна сучка.
Так, я взяв п'ять 1 000-вольтових блоків,
чотири резистори на 70 Ом, але не можу знайти конденсатори.
- Біля блоків шукав? - Я що, схожий на ідіота?
Ти ж таки збираєшся будувати машину часу, Девіде.
Ми просто пробуємо ввімкнути цю скляну штуку.
Так, звичайно.
Перепрошую, сер, де тут у вас відділ з машинами часу?
Вибачте. Її ніхто не любить.
Ми всі можемо дійти згоди, так?
Ти мусиш убити Гітлера. Це основи подорожей у часі.
Звичайно, але жоден з нас не говорить німецькою, тож...
Для цього Бог винайшов Ґуґл-перекладач, Девіде.
- Точно. - У 1939 році не було вай-фаю.
Це всі батареї, на які в нас вистачило грошей.
Ті, хто збудував телескоп "Хаббл",
почали будувати його в гаражі із запчастин з будівельного магазину.
- А їм о котрій треба було бути вдома? - Що ви тут робите?
Записуємо, як ти спалиш дім дотла.
Що ти робиш?
Я колись часто дивився, як це робив тато.
Це називається очисткою кабелю.
Чув, Квінне, а в тебе мати не стриптизерка?
Закрийся, ідіоте.
Можеш опустити камеру? Я хочу тебе навчити.
Гаразд, здається, все готово.
Крістіно, ти краще відійди.
Ми влупимо цю лялю 400 вольтами.
То ви що, скріпили їх докупи,
і ми тепер повернемося в кам'яний вік?
Ні. Якщо ми не замкнемо цей скляний контур,
будувати решту машини нема сенсу.
У мене тільки один. Вибачайте, друзі.
Давайте.
Що відбувається?
Воно мало б...
Я нічого не бачу.
- Ох ти чорт. - Дідько.
З тобою все гаразд?
- Що це взагалі... - Дай мені камеру.
Дай камеру. Подивися на себе. На своє волосся.
- Що таке? Що? - На волосся.
- На голові. - Торкнися до голови!
Боже мій.
Оце так.
Народ, народ!
Якого біса?
Що відбувається? Що воно робить?
Хтось це бачить?
Воно виробляє електромагнітну енергію!
Ой!
- Чорт! - Зараза!
Якого...
Воно мені в рот лізе! Чуєш? Годі!
Усі батареї перегоріли.
Ця батарея злетіла, мало не влучила в мене.
- А в мене таки влучила. - Знімай усе.
Відтепер знімай усе.
Я ще ніколи в житті не бачив таких роз'ємів.
Це, мабуть, прототип.
Дай подивитися.
Це ж УППМО. У них є доступ до технологій, яких ми ще не бачили.
Сплановане застарівання. Як його не любити?
Ух ти. Це...
Нам потрібен графічний процесор.
І де, в біса, нам його дістати?
Ти винен мені новий "Xbox", чуваче.
Так, знаєте що, хлопці? Якийсь час зі мною не говоріть.
Коли щось любиш, Квінне, відпусти.
Для мене це не жарт, Крістіно, ясно? Тут усе моє життя.
Ось тут, дивіться.
Оце так. Що воно таке?
Якась навігаційна програма.
Схоже, ми можемо керувати машиною часу за допомогою цього.
То ти кажеш, що ця штука може керувати цілою машиною?
Я думав, для цього треба вагон комп'ютерів.
Ні, мій тато розробив схему 12 років тому.
У них не було наших технологій.
Повір, зараз, на щастя, 2014 рік.
Ця штука - досить потужна, щоб відправити на Місяць ракету.
Вводиш тут час,
натискаєш червону кнопку, і бах.
- Ми - як доктор Ху. - Хто тут доктор Ху?
Слухай, пробач за все погане, що я коли-небудь тобі казав.
- Серйозно? - Так.
- Сьогоднішнє погане. Сказане нині. - Так, нині.
Довго ще?
Кріс, це тобі не шкільний підручник, ясно?
А дуже засекречена схема.
На це може піти день, кілька тижнів. Ми не знаємо.
Вона повертається на шість тижнів назад, але
треба розділити потужність для зворотної подорожі,
тому буде три тижні в минулому і три тижні для повернення.
Якщо повернемося далі, вважай, ми там і застрягнемо.
Що?
Ми назавжди застрягнемо в минулому!
Чому?
Якщо повернемося більше, ніж на три тижні... Потім розкажу!
Щоб йому!
Чорт, мій "Xbox" з усіма прибамбасами.
Виглядає круто.
Це божевілля.
Ти вже закінчив з тими блоками?
Так, майже.
Якого біса, чуваче?
Стій. Ти...
Ці два дроти тут?
Що мені робити з цією викруткою?
Ось так. Є.
Усе!
Схоже, я нарешті переробив цю штуку.
- Виглядає добре, Девіде. - Тобі це треба?
- Я думав, він тобі потрібен. - Ні, не потрібен.
Народ, усі по місцях?
Чекай, дай я надягну шолом.
Розслабся, вимикач ще холодний.
- Ти ж сказав, що він холодний! - Він вимкнений!
Це не "холодний"! Ти знаєш, що таке "холодний"?
- Відчуваєш струм? - Друзі, друзі!
Що за...
Як це відбувається?
Не знаю.
Це все через електромагнітну енергію?
Тоді поясни це. Іди сюди, Кріс.
Ні фіга собі.
- Боже мій. Подивіться на це! - Чорт.
Що за...
Хлопці!
Трясця його матері, ви це бачите?
Болить? Що відчуваєш?
Що робить моя рука?
Девіде, батарея перегрівається!
Ти в нормі?
Так. Це був... Це був відпад.
Батареї здохли. Нічого не вийшло.
Народ?
Вона не здається вам знайомою?
О Боже.
Добре, я помилялася. Це точно ти.
Це означає, що ми
близько.
Нам все одно потрібен водень. Без нього нічого не вийде.
- Як це не вийде? - Не буде термоядерної реакції.
Без термоядерної реакції не буде подорожей у часі.
А скільки він коштує?
Справа не в вартості.
Для його купівлі потрібен дозвіл, тому...
Народ, у мене ідея.
Вимикай камеру.
Просто не вірю, що ми це робимо.
Стій, стій. Там охоронець.
Слухай, Арго, ти хоч розумієш, що ми не беремо заручників?
- А ти що, не взяв свою? - Що?
Нас за це можуть вигнати зі школи?
- Ясна річ. - Чорт.
Пішли.
Давай, давай.
Ми в безпеці.
А який код?
Один, три, чотири, п'ять.
- Давай, швидше. - Стій, це...
Це число пі. Ясно, як день.
Вводь, вводь.
- Так! Світло. - Давай, давай.
Хто-небудь, ввімкніть світло.
- Світло, світло. - Біжіть!
Народ, він, мабуть, замкнений десь тут, так?
Чекайте. Девіде, Девіде.
Девіде, ти забіг надто далеко, повернися.
- Так! - Круто.
Боже, який же я сильний.
- Хапай один із тих ящиків! - Так.
А скільки нам треба?
Візьмемо всі. Неси сумку.
Іншого шансу може не випасти.
Ось, я взяв два ящики.
Я це все не донесу.
Обережно, це ж водень!
Є. Тікаймо звідси.
- Ой! - Бігом.
- Довбаний ти ідіот. - Закрий рота!
Біжімо!
- Камеру забрали? - Так, ось вона.
Швидше, швидше.
Ти перший.
Слухайте, ніхто не хоче зробити...
Зробити перерву на п'ять хвилин?
Схоже, у Вокера вечірка.
Народ, працює. Водень - це те, що треба.
Кріс, ставай на своє місце.
Для чого стільки секундомірів?
Так, якщо все вийде, то коли червоний повернеться,
він на 60 секунд відставатиме від чорного.
Тримай.
Це проект... Так.
Це проект "Альманах". Експеримент один, спроба перша.
Часова відстань - 60 секунд.
А по-людськи, будь ласка?
Це значить, що ми відправимо твою нікчемну іграшку
на хвилину назад у часі. Так, народ, готові?
Квінне. Ти поставиш камеру?
- Чорт. - Одна робота, у нього одна робота.
- Камера "ҐоуПро", стоїть. - Давай, давай.
Так, ми готові.
Три, два...
Стійте, я ще надягну захисні окуляри.
Кріс, не гальмуй, зосередься.
Одну секунду.
- Готова? - Так.
Три, два, один.
- Якого біса? - Дай йому одну секунду.
Давай ще раз, ще раз ввімкни. Ну ж бо.
Три, два, один.
Що за фігня, Адаме?
Дай мені секунду.
- Що ти зробив? - Нічого.
О чорт.
- Гаразд. - Працює!
Потужність не падає!
Що відбувається? Давай, давай!
Зараза!
Та що ж таке!
Якого біса?
Ні, ні, ні.
- Вони здохли. - Серйозно?
Ми вже кілька тижнів працюємо без вихідних.
Може, давайте сходимо на вечірку?
Тоді як, у біса, ми доробимо цю машину?
Вона просто саджає нам батареї.
Нам потрібне дуже потужне джерело енергії.
Щоб могло саме себе перезаряджати й одночасно давало енергію.
Це нікель-металгідридна батарея. Боже, як же я не...
Точно. Що він сказав?
Що він, у біса, робить?
Хто його знає.
Чому він сказав Джессі Пірс припаркуватися біля нашого дому?
Ось тут добре.
Ого! Джессі Пірс водить машину?
Я думав, вона матеріалізується з повітря,
як більшість міфологічних істот.
Ви йдете на вечірку?
Так. Тільки спершу переодягнемося.
- Не лізь до моїх парфумів. - Джессі, ходімо.
Мені потрібні всі прикурювачі, які тільки знайдете.
Ми використаємо її акумулятор.
Вони в мене.
- Крістіно. - Тримай.
А що незвичайного в цьому гібридному акумуляторі?
В її негативних електродах - сплав, що поглинає водень...
Так, знаєш що? Забудь, що я це спитав!
- Під'єдную! - Чекай!
- Ти що! - Оце був прикол.
Слухайте, чого ви так довго?
Може, якби Адам
не намагався мене вбити, було б швидше.
Годі ржати, це не смішно! Пішли!
- Усе нормально. - Пішли! Швидше!
Бігом! Адаме, прибери зі стола.
Скільки в нас часу?
Не знаю. Кріс, дівчата довго на вечірках тусуються?
Що тобі сказати, гарні дівки - недовго.
Вони йдуть на кілька вечірок, п'ять чи шість.
- Що ти про це знаєш? - Воно спрацює?
Не знаю, є хороший шанс, що ми підірвемо її машину.
- Кріс, допоможи. Тримай. - Що?
Перевір, чи добре тримається це підключення.
- Що, просто ввімкнемо, Девіде? - Так! Усе добре.
Камера стоїть. Чекай, я надягну шолом.
- Координати виставлені, 60 секунд. - Давай, швидше.
Я тільки захисні окуляри надягну!
Чорт, не дістає. Народ, стіл, стіл!
Так, один, два, три, штовхайте.
Ще, ще!
Один, два, три, штовхайте.
Овва!
Усі назад, назад.
Дивіться на камеру! На камеру дивіться!
Дайте я візьму свою камеру! Я мушу її взяти!
Я візьму свою камеру! Одну секунду!
Кріс, швидше!
Кріс, хутко!
Боже, як голосно.
Боже мій.
Девіде, впусти мене! Девіде, відчини двері!
Чорт, народ! Це Джессі.
Не впускайте її! Вона не зрозуміє, чесно!
Девіде, якого біса? Щ...
Що відбувається? Що ви робите?
Джессі, лягай!
Для чого? Що ви тут робите? О Господи.
Проект "Альманах".
Експеримент один, спроба друга.
Знімай це, знімай!
- Що це все таке? - Знімай це! Знімай!
На підлогу!
О Боже, світло вимкнулося.
Народ, усі цілі?
Так. А ти?
- Ти як, нормально? - Так.
Ох я й злякався.
Добре придумав.
О Боже. Боже.
Якого біса?
Чекайте, від'єдную.
Бери камеру.
Де... Народ, а де іграшкова машинка?
Мала бути тут, на хвилину відстати від часу.
Що це ви, в біса, втнули?
Аж не віриться, що машинки нема.
Це якась маячня.
Кріс, з тобою точно все нормально?
Так, усе добре.
Чорт. Народ, я її знайшов!
- Не може бути. - О Боже.
Що?
Вона вплавилася в стінку, матір її!
- Не може бути. - Ви теж це бачите?
Ого, секундомір.
Боже! Він відстав на дві години. Девіде?
- Дві години? - Так тут вказано.
А що на "ҐоуПро"?
- Прибери зі стола. - Скільки в нас часу?
Не знаю.
Вона весь час була там.
Що тобі сказати, гарні дівки - недовго.
Вони йдуть на кілька вечірок, п'ять чи шість.
Що ти про це знаєш?
Я навіть не можу зараз це втямити.
Працює. Ми відправили річ назад у часі.
Кріс...
- Привіт. - Привіт. Ти в нормі?
Так. Я тільки...
Я не дуже розумію, що зараз сталося.
Ну...
Ми збудували машину часу.
- Ми збудували машину часу. - Ми збудували машину часу.
Дим! Чорт! Кабелі!
- Несіть вогнегасник! - Боже. Моя машина.
А що це за рюкзак ти малюєш?
Я зменшую ширину кадру,
щоб машина влазила в рюкзак розмірами 60 на 35 сантиметрів.
Щоб ми могли носити її з собою?
- Вона важитиме лише 3,5 кілограми. - Уся машина?
Ґолдбергу! Час показати свою презентацію.
Він щойно сказав "презентацію"?
Так, усі посідали.
Квінне, ти не вчив?
Ні, я не вчив. Я будував машину часу.
Давай покінчимо з цим.
- Ти перший. - Так, я знаю.
Назви перші 10 елементів періодичної таблиці.
Гаразд, я думав, треба починати з малого. Я склав список.
- Бактерії, відправляти назад у часі. - Так.
Я можу взяти їх у класі д-ра Лу.
Я йому подобаюся.
Я вчора був з мамою у зоомагазині.
У них там повно білих мишей,
можна відправляти назад у часі їх.
Сам подумай. Якби ти був мишею, то вирішив би:
"Чорт, я зараз подорожую у часі!"
Народ, я серйозно. Нікому про це ні слова.
Так, Джессі помітила, що я на неї дивлюся.
Оце облом... Молодець, Девіде, так тримати.
Народ, можете всі не витріщатися на неї? Припиніть уже!
Привіт!
- Круто, хлопці. Молодці. - Вона йде сюди?
Девіде, зроби обличчя для покеру.
Я не вмію робити обличчя для покеру.
Хто-небудь, скажіть щось.
Дякуємо, що дозволила нам взяти свій акумулятор.
Та нема за що. Що ви будете робити з машиною часу?
Будемо тестувати. Хочемо...
Але ви ж її вже протестували.
Так, але не на живих істотах.
То тепер ви тестуватимете її на людях?
Ні!
- Спершу на бактеріях. - Чи на цуциках.
- Треба почати з... - На цуциках?
Ти ж бувала в зоомагазині? Бачила там білих мишей?
Квінне, годі вже про зоомагазин.
Ми будемо робити все поступово. Добре розуміючи, що робимо.
Так, але хіба наступний крок - не перевірка на нас?
Це не... Розумієш, це не іграшка.
Треба робити все поступово...
Я й не кажу, що це іграшка, але...
Нам треба багато чого врахувати...
Стій, а це що?
- Що це таке? - Що? Мої ключі?
О Боже.
А що не так з моїми ключами?
Вони дуже класні.
Жартуєш, так?
- Агов? - Вибач.
Я не...
- Це ж не підробка, так? - Ні.
Ні, це справжній запис.
Але це якась маячня.
Ви ж усе знімаєте, так?
Схоже, доведеться експериментувати
ще з одним неживим предметом, а тоді перейдемо...
Ні.
До рослин і...
- Облиш. - Що облиш?
Ти дивишся це відео і збираєшся відправляти
туди ще один неживий предмет?
Це може бути дуже небезпечним.
Але ж ти знаєш, що це можна зробити.
Чого ж чекаєш?
Якщо збільшити потужність скляного контуру,
діаметр викривлення може розширитися до 2,75 метрів,
куди можемо вміститися ми всі вп'ятьох.
Графічний процесор підключений.
Мене вб'є струмом?
Відправляємо машину на 24 години назад.
Не далі.
Девіде, мені страшно.
Проводжу діагностичний тест системи.
Усі системи в нормі.
Вмикаю машину, режим очікування.
Ми готові рушати.
Тату, не знаю, що ти робив тут, у підвалі,
чи для чого ти це робив,
але присвячую це тобі.
Розголошую усі факти, друзі.
Є невеликий шанс того,
що кисень з воднем, які знаходяться в повітрі, стануть каталізаторами.
Тобто?
Ми можемо вибухнути.
Ось. Встанови "ҐоуПро" он там,
щоб можна було бачити все під широким кутом.
Добре.
Треба відійти від машини, від дерев,
від усього. Щоб довкола нічого не було.
Пам'ятай, у викривлення діаметр 3 метри, тому...
- Так. - Куди підемо?
Мабуть, сюди, так?
Ти записуєш?
Ні, червоний індикатор свідчить про щось інше.
Гаразд.
Повторюю,
у зв'язку з каталізом кисню в наших легенях
не затримуйте дихання. Зрозуміли?
Так.
Удар буде сильним,
- тому розслабте тіло, ясно? - Так.
А через ультрафіолетове світло не розплющуйте очі.
Так.
Хтось іще зараз валить у штани від страху?
Чи...
Друзі, я не брехатиму. Я охоплений жахом.
Але на тій плівці - я.
Тому якщо ви
не хочете зі мною, я зрозумію. Чуєте?
Я з тобою. Якщо ти йдеш, я теж.
Я теж з вами.
І я.
Я робив усі тупі вчинки з тобою ще з першого класу.
Звісно, я з тобою.
Гаразд.
Ходімо.
Стійте, що, прямо зараз?
Усе нормально. Все добре.
З нами все буде добре.
Усе буде гаразд.
Кріс, підійди ближче.
Добре.
Так, друзі, готові?
- Так. - Так.
Ближче підійдіть!
Народ! Дивіться!
Чорт забирай! На землю!
Боже, пече.
Девіде, твої вуха.
Народ? Народ, я нічого не чую.
Друзі? Я не чую!
Ти мене чуєш? Чуєш мене?
Чуєш? Добре.
Чорт забирай!
Ти як, нормально?
- А де Адам? - Так, де Адам?
- Де Адам? - Адаме!
Якого біса? Якого біса?
- Боже, скажи, що ти все записав. - Ти цілий?
Тільки скажи, що ти все записав.
Усе гаразд, друже?
Я в нормі.
Ми цілі.
Спрацювало?
А де машина?
Якщо все вийшло, її тут не буде,
доки ми не приїдемо нею сюди завтра.
Ви подивіться. Подивіться.
Зараза.
Девіде, треба перевірити, чи дійсно спрацювало.
Стійте, у мене ідея. Так, божевільна ідея. Ходімо.
У мого сусіда дуже злий пес.
- Чому ми йдемо до тебе додому? - Повірте мені.
Серйозно, ми йдемо до тебе?
Моя мама спить, не розбудіть її.
Хочу перевірити, чи спрацювало.
Ви дивилися фільм "Петля часу"?
- Ні. - Люблю той фільм.
Що ми робимо?
Що ми тут робимо?
Божевілля, скажи?
- Дивіться, дивіться. - Ні-ні-ні...
Припини!
Хлопці!
Боже мій.
Уяви. Тільки уяви.
Боже, так класно.
Божевілля.
Боже, він прокидається! Народ...
Що? Що?
- Що? - Що?
- Що? Що? - Що? Що?
Що? Що?
Боже, що відбувається?
Треба вивести його звідси!
- Квінне, не дивися! - Тікай!
Оце так скажена петля зворотнього зв'язку.
- Поглянь на мене, ти як? - Я в нормі. Так.
Квінне, ти на секунду там зник.
Треба валити звідси.
Так, тікаймо звідси. Бігом!
Нам вдалося! Ми реально це зробили!
Це вчорашній день!
О чорт!
- Біжи! - Намагаюся!
Тікай, тікай!
Чорт, він наздоганяє!
Девіде, поверни нас у наш час!
Девіде, натисни кнопку!
Девіде, поверни нас!
До мене! Ближче! Усі до мене, негайно!
Боже мій, ми живі.
Адаме. О чорт.
Усі цілі?
Ви жартуєте?
Ні фіга собі! Оце так!
Народ?
Схоже, у нас гості.
Привіт.
Привіт, цуцику.
Привіт.
Він мене обслинив.
Знаю, мене теж, старий.
Пересади його туди. Він з мого боку...
Слухайте, а чому я в багажнику?
Квінне, годі пхати його мені в бік.
Сидіти, сидіти.
Народ... Ви подивіться.
Цих оголошень точно не було до нашого стрибка.
Ще й так багато.
Дивно.
Думаєте, ми щось змінили?
Що там написано?
"Загубилася собака".
Друзі, ми змінили реальність.
Нічого собі.
Девіде, пішли.
Я ж казала, що ми не загинемо.
Так.
Я...
Ні, гаманець зі мною. Не зважай. Я думав, що...
Думав, що він з мого боку машини?
Ні, просто мацав, чи він не в рюкзаку.
Дякую, що підвезла.
- Нема за що, Девіде. - Побачимося... У школі.
Ти що, ніколи не бачив "Патруль часу"?
Не кажи це так, наче це щось погане.
Ти не доганяєш.
Не можна повертатися в часі й давати собі дані про майбутнє.
Ні, це не так. У цьому весь сенс подорожей у часі.
Передивіться "Термінатора", з першого по четвертий.
Мій тато...
Він геній.
Він просто геній.
Слухай, тепер ти міг би реально повернутися і поговорити з ним.
- Нам тепер усе під силу. - Знайомства з ким завгодно.
Буквально.
Слухайте, ми винайшли подорожі в часі, матір їх!
Може, давайте продамо це Річарду Бренсону за трильярд доларів?
По-перше, ми нічого не винаходили.
Ми просто зібрали її за знайденими тут інструкціями, тому...
Ти так говориш, наче ми цю машину в IKEA купили!
Так, продавати її ми не можемо.
Ні в якому разі. Ми навіть не знаємо, що це.
Не знаємо, на що вона здатна.
Слухайте, він правду каже,
але можна було б пограти на фондовому ринку чи в лотерею.
Фондовий ринок, лотерея. Річ не в грошах.
Ми можемо робити все, що хочемо.
Уявіть собі ці можливості. Це як машина другого шансу.
Ми знаємо.
Гаразд, значить, треба навчитися нею користуватися.
Що, так важко навчитися подорожувати в часі?
Звичайно, ще й як. Тебе вчора мало не закоротило.
Ти зникав.
Нам потрібні правила.
- Гаразд. - Так?
- Так. То які правила? - І які вони?
Перше правило - не стрибати самому.
Ми щоразу мусимо стрибати всі разом.
- Логічно. - Так?
Що ще?
Можна знімати усі наші стрибки,
щоб якщо десь налажаємо, то знали, що зробили не так.
- Слушна думка. - Чудово.
І треба тримати це в секреті. Так?
Ні Твіттера, ні Фейсбука, нічого такого.
Безперечно.
Нам потрібні кодові імена. Типу паролів.
Відтепер я хочу, щоб мене звали Обсідіан Один.
Не буду я брати участі в цій маячні.
Як скажеш.
То що ви, народ, хочете робити з машиною?
Я хочу побачити Біґґі й Тупака живими.
Знаєте що? Я хочу на першу прем'єру "Зоряних воєн".
Непогано.
Та це ж просто відпад!
А я хочу повернутися в часі й познайомитися з Ейнштейном,
але ця машина повертається в часі лише на три тижні. Так?
Тому не будемо квапитися. Будемо тестувати далі.
Але все одно є те, що можна змінити.
Я щойно завалив підсумкову оцінку з хімії.
І не хочу повторювати це все знову в 12-му класі,
тому я, мабуть, зміню це.
А я б не проти бути капітаном бейсбольної команди.
Ні.
Що ні?
Це не чарівна паличка, а просто машина часу.
Круто, дякую, старий.
Гаразд, сюди, народ. У тебе нема грошей.
Тебе цькують. Я погано вчуся в старшій школі.
Давайте прокатаємося в цій машинці.
Вип'ємо за це.
- За катання в машинці. - Ще й яке!
Прокатаємося. Бейсбол...
Ось, є. Схоже, все правильно.
Оцінку з хімії мені поставили вісім днів тому.
Рюкзак надійно закріплено.
Дай-но я поправлю лямку.
Дякую.
Виглядає добре.
Ніби добре.
Експеримент чотири, "Підміна".
Кріс, ти вже в класі?
Я забула спортивну форму.
Він іде, він іде.
Так, я його бачу.
Кріс, іди зупини його, доки він не пішов на хімію.
Привіт, Квінне, як життя?
Лу захворів, уроку не буде.
І заміну не прислали?
Ти що, Шерлок Холмс? Ні, заміни теж нема.
- Круто. - Все гаразд, не хвилюйся.
Усе в нормі.
Так.
Чудово спрацювала, Кріс.
- Вийшло? - Так.
От скотина.
Водень, гелій, літій, берилій,
бор, вуглець, азот.
Тоді чому ти шлеш йому СМС-ки о 3-й ночі?
Ти все переоцінюєш. Ми просто друзі.
Квінні, слухай. Розслабся, розслабся.
Квінн Ґолдберг.
Так, усі посідали.
Ґолдбергу! Давай покінчимо з цим.
Давайте, Лу!
Водень, гелій, літій, берилій,
бор, вуглець, азот, кисень, фтор.
Атомна маса фтору?
Атомна маса, що?
Ти її знаєш чи ні?
Того разу ви цього не питали! Звідки мені знати?
Того разу? Що ти таке мелеш?
Ґолдбергу, річ у розумінні, а не в запам'ятовуванні.
Побачимося після уроків. Так, всі мотайте собі на вус.
Розуміння.
Хто не знає атомної маси фтору?
Чого він спитав його про це?
Так, отже, фтор - 15,2.
Тоді чому ти шлеш йому СМС-ки о 3-й ночі?
Ти все переоцінюєш.
Гаразд, 24,03.
Добре, готовий?
Так, усі посідали.
Ґолдбергу! Давай покінчимо з цим.
Я й сам хотів просити.
Водень, гелій, літій, берилій,
бор, вуглець, азот, кисень, фтор.
- Фтор. - Так, фтор.
Чудово, продовжуй.
Неон, натрій, магній, алюміній, кремній.
Яка класифікація кремнію?
Кремнію, ви жартуєте?
Ґолдбергу, річ у роз...
Розумінні, не запам'ятовуванні, я знаю.
Знущаєтеся? Доведеться стрибати ще раз?
Це пекло. Ось як виглядає пекло.
Цього разу карточки.
Я знаю все, від зубів відскакує.
Тому чому ти шлеш йому СМС-ки о 3-й ночі?
Ти все переоцінюєш. Він просто друг.
Але за тиждень вона трахатиметься з Раяном. Повір.
Народ, обережно!
Чорт, це ж ми.
Ти що, подивився на мій зад?
Так. Так, подивився.
Квінне, уже навіть Кріс вивчила. Це безглуздя.
Добре, добре. Зараз я влаштую "День бабака".
Так, усі посідали.
Ґолдбергу! Давай...
Давай покінчимо з цим!
Водень, гелій, літій, берилій, бор,
вуглець, азот, кисень, фтор, неон, натрій.
Яка атомна маса...
Натрію, 22,98.
Яка класифікація кремнію?
Класифікація кремнію - напівметал.
А конфігурація його електронів -
Ne,
3s² 3р².
А його атомний номер - 14!
Бум, Лу! Це щойно сталося!
Це моє. Квінн Ґолдберг, був радий поговорити.
Що це було?
Нарешті.
- Нарешті. - Слава Богу.
- Ідеально. - Що далі?
Є бажаючі?
Мене цькують у старшій школі, і я хочу постояти за себе.
Добре.
Провчити Сару Нейтан. Ясно.
- Зробімо це. - Бійка між дівками. Я це люблю.
Експеримент 14, час відплати.
Боже, Крістіно. Не навчилася ходити?
Привіт, Джастіне.
Давай, Кріс.
Даю. Зараз.
Але ж ти щойно...
Я скрізь, сучко.
Кріс, ти жорстока!
Ти просто жорстока!
Експеримент 15, порятунок нашого дому.
Думаєш, вийде?
Не знаю.
Юкіліс з рахунком 1-0.
Горизонтальна подача в праве поле. Забиває Кано. Ведуть "Янкі", 6-2.
...по лінії правого поля. Забиває Кано.
Народ, чого так довго?
Думаєш, там щось не так?
Не знаю я.
Нас можуть посадити за лотерейне шахрайство?
Ви ж знаєте, що те, що ми робимо - незаконно?
Охолонь. Я завжди мріяла тікати на машині.
Ходу, ходу, ходу!
Джессі, заводь двигун! Заводь!
Зараз, народ! Зараз!
- Їдь! Їдь! - Їду!
Це буде просто клас!
Нам більше ніколи не доведеться думати про гроші.
Ми так розбагатіємо, що я найму Кім Кардаш'ян, хай народить дитину.
ПАРКОВКА ПЕРЕМОЖЦІВ
"Парковка переможців!"
Боже мій.
Покажи.
За це мені дадуть купу грошей.
І я вас за це поважаю.
Після сплати податків залишиться $53 876 522.
Поб'єшся об заклад на $100 000, що ти правий?
Поб'юся на $200 000, що я правий.
Добре, чекайте тут. Піду перевірю.
- Вона перевіряє? - Перевіряє.
Перевіряє.
Вітаю. Ви виграли.
Особисто я спершу не буду квапити події.
Куплю собі яхту, кілька Феррарі,
а там побачу, далі буде видно.
Гаразд, ви ж знаєте, що $1,8 мільйона після сплати податків
не вистачить на те, чого ви хочете?
Краще заощадьте, оплатите собі коледж.
Перепрошую, ви щойно сказали 1,8?
Мало б бути 53 мільйони 876 тисяч і...
Після сплати податків.
Ви вгадали тільки п'ять із шести номерів.
- Для чого ти написав 44? - Ти знущаєшся?
Бо саме це ти й написав.
Я написав не це. Я написав... Це дев'ятка.
Це 49, Адаме.
- Ти осліп? - Що це за дев'ятка?
Треба повернутися і все переробити!
Я не буду вигравати в лотерею двічі!
Виплатити Адаму Лі $1 800 000,00
Усміхніться, друзі, ви що. Це ж круто.
Це мільйон доларів, народ. Ви що, знущаєтеся?
Стій, що? Ні, їх треба витратити на навчання.
Ні, ні.
Там було значно більше. Будь ласка.
Боже мій.
Добре. Мамо...
- Добре, бувай. - Бувай.
Люблю тебе.
- Зроби щось корисне. - Якого біса?
Вітаю в автодилерів Мазераті.
- Вам допомогти? - Як життя, брате?
Що треба зробити, щоб поїхати на тест-драйв?
Я б з радістю, але це машина для великих хлопчиків.
Я збирався купити або одну з цих машин, або 17 Тойот Королл.
Чорт, це мій дифторид ксенона?
Це що, секс-лялька?
Ні, це неймовірно потужна батарея. О Господи.
Ставлю зараз. Наступному, хто забиває, 10 штук.
- Давай! - Чорт.
- Плати. - Дурна гра.
Я хочу почути, як рахують мої гроші.
Сто, 200, 300, 400...
Девіде, ходімо. Пішли потусуємося.
Так. Зараз, за секунду.
Хочу трохи змінити додатковий вихід.
Девіде, можна час від часу робити перерву.
Привіт.
То що ти думаєш про Девіда?
Кріс, він твій брат.
Не бійся, він нас не чує.
Він розумний, так?
Експеримент 16.
Спроба розширити часовий диференціал
від двох до чотирьох років з мінімальною вхідною напругою.
Девіде? Ти ще тут?
- Джесс. Привіт. - Привіт.
Вибач, схоже, я забула свою папку з англійською.
Так. Вона там.
Дякую.
З машиною щось не так?
Ні, намагаюся зрозуміти, як повертатися ще далі в часі.
- Розумієш? - А ти можеш це зробити?
Думаю, так.
Я проводив тести з новою батареєю, на дифториді ксенона.
Ти щойно це вигадав, так?
Ні.
На скільки часу можна буде повертатися, якщо спрацює?
Років на десять?
На десять років. Серйозно?
Так. На десять років.
Вибач. Коли ти казав "машина часу",
я думала про динозаврів чи хоча б про Вудсток.
Чому ти завжди так робиш?
Бавишся з годинником.
Не знаю. Якась нервова звичка чи щось таке.
Так.
Хочеш сказати, я змушую тебе нервувати?
Ні.
Я...
То де ти його взяв?
- Що? - Годинник.
Батько подарував його мені перед смертю.
Я був... На сьомий день народження.
- На сьомий день народження? - Так.
Ти дуже схожий на нього.
Правда?
- Красень. - Дякую.
А як він...
Сталася автокатастрофа.
Він поїхав з мого свята. Йому терміново подзвонили чи щось таке.
Я навіть не знаю.
Щиро кажучи, я не знаю всієї історії.
Думаєш, повернешся і врятуєш його?
Саме це я й пробую зробити.
Якби ж я міг змусити машину повертатися так далеко.
Може, планувати маю я.
Тобі це не спадало на думку?
Ти досить розумна. Досить розумна.
Просто кажу, що тут явно чогось бракує.
Тепер у тебе є мої ключі, є я, тому...
Стій. Тобто як це - у мене є ти?
Ну, знаєш, я...
Я тепер одна з вас, так?
Що це там надворі?
Боже мій!
Зазвичай я б пожартувала, але це відпад.
Слухай, Квінн геть здурів!
Девіде! Як життя, старий?
Він здурів!
У мене тут мексиканська їжа! Кубинська, ф'южн, індійська,
різноманітні смаки!
Адаме! Адаме! Де моя тарілка?
Тримай, Кріс.
Молодець, Фінне! Фінне!
Вона щойно назвала тебе Фінном?
Фінном?
Гаразд. Фінн, Фінн, Фінн!
Фінн!
Фінн! Фінн! Фінн! Фінн! Фінн! Фінн!
Це найкращий день мого життя!
Шостий урок, у роздягалці, добре?
Зустрінемося там.
Так, може, коли закінчу трахатися з усіма цими дівками.
У спробі не дати британцям
визнати Конфедерацію
він підкорив що?
Він...
Він підкорив що?
Гм...
- Так, Девіде? - Можна в туалет?
Так.
Отже...
Він підкорив що?
Він підкорив що з...
Він підкорив...
Він щойно скинув мені СМС, клянуся. Привіт.
Слухай, що це в тебе з пикою?
- Що? - У тебе усмішка до вух.
Що ми тут робимо, Девіде?
Так. Що ми тут робимо?
Це сюрприз.
- Люблю сюрпризи. Помовч! - Усім начхати, що ти любиш.
Я маю бути на тригонометрії, Девіде.
Знаю, знаю. Не хвилюйся, нас не буде лише одну хвилину.
Так, друзі.
Хто хоче повернути час на три місяці назад?
Як? Машина на це не здатна.
Повір, здатна. Але тримайтеся міцніше, ніж колись.
Відчуття інакші. Ти впевнений, що все добре?
Народ, йо!
Знаю, це не Вудсток, але...
Підійде!
- Підійде. - Так!
Гаразд, класно.
Даси свій телефон?
Я мав би зараз бути на фізкультурі!
Я ніколи не повернуся додому!
Ось. Розклад.
Ми не підемо на гангста-реп гурту "Вемпайр Вікенд". Це тупо.
Друзі, чекайте, народ. Чуєте?
Не треба сперечатися. Це вже сталося.
Це все є в Інстаграмі.
Я знаю, що було, а чого не було. От дивися.
Гаразд, тоді зробімо це.
Адаме! Адаме, чуєш, потримаєш камеру?
Боже мій.
Обожнюю подорожі в часі.
- Сюди. - Що?
- Як ти їх дістав? - Це що, ВІП-квитки?
Так, через три місяці після концерту
- вони по п'ять баксів на еВау. - Здуріти!
Чув, Девіде? Що нам робити з цим?
Що хочете.
- Боже мій. - Девіде, ти крутий!
Ми зараз за лаштунками. Ми за лаштунками.
Просто не вірю, що ти це зробив.
У мене є сюрприз. Для неї.
Слухай, слухай.
Ця пісня присвячується Джессі Пірс.
Боже, як же круто!
Так, добре. Народ, у мене ідея.
Робіть те, що я, добре? За мною!
Здоров, як життя?
- Не може бути. - Зігни коліна.
Просто підстрибуй.
Отак чи як?
Трохи розслабся.
Роби так, і будеш здаватися крутим хлопцем.
Він танцює!
Класно?
Так!
- Оце я розумію! Молодець! - Я перший!
Було так прикольно. Це найкращий день мого життя.
Просто не вірю. Велике тобі спасибі, що взяв нас сюди.
- Вона дуже класна, Девіде. - Хто?
Джессі, дівчина, за якою ти шпигуєш уже п'ять хвилин.
Що?
Ти куди?
- Привіт. - Привіт.
- Це відпад. - Так.
Щиро вам дякую.
Найкращі друзі.
Мої найкращі друзі.
Перш, ніж настане кінець світу...
Боже, він реально це зробить.
- Здоров. Як життя? - Привіт!
Важче, ніж здається, так? Щось писати.
А що б робив ти?
"Перш, ніж настане кінець світу, я хочу танцювати цілу ніч".
Хоча це й тупо.
Це я написала.
Ні, нормально. Не так і тупо. Я просто...
Девіде, я дражнюся.
Ось тут класно.
"Перш, ніж настане кінець світу, я мушу бігти голою по вулицях".
Уявляєш зараз мене голою?
Ні.
Чесно? Ні на мить не уявив?
Трішки. Тільки те й робив.
Не знаю. Яка правильна відповідь?
Ти ніколи не дізнаєшся.
- Вибач, старий! - Нічого страшного.
Заціни! "Перш, ніж настане кінець світу, я мушу подорожувати в часі".
"Перш, ніж настане кінець світу, я мушу виграти в лотерею".
Два на два.
"Перш, ніж настане кінець світу, мушу провчити тих сук"?
Так, це, мабуть, моя сестра писала.
- Мабуть. - Не зважай. Вона зухвала.
Схоже, ми викреслили з цього списку майже все, так?
А по-моєму, ми тільки почали.
"Перш, ніж настане кінець світу, я мушу закохатися".
Мабуть, не найгірше бажання, скажи?
Ні.
Краще, ніж мати власну мавпу або щось таке.
Імовірно, так.
"Перш, ніж настане кінець світу, я хочу стрибнути з парашутом".
Теж хороше бажання.
Так. Я чув, це прикольно.
Піду знайду води.
Добре.
Так, гаразд. Знаєш що, я буду тут.
Я почекаю.
Боже мій.
Настає кінець світу.
- Як усе пройшло? - Що?
З Джессі.
Що з Джессі? Ми просто розмовляли!
Серйозно, Девіде? Вона явно була тільки за.
Ні, це не так.
Вона навіть... Про що ви взагалі говорите?
Та нормально. Нічого, старий.
Давай розважатися. Просто розважатися. Усе гаразд.
Вмираю від спраги. Треба повертатися. Добре?
Нам треба йти.
Я принесу води. Скоро час повертатися!
Що сталося з твоєю сорочкою?
Ми провели там дев'ять годин!
А тут нас не було лише 41 секунду!
Д-р Лу й досі думає, що я вийшов у туалет!
Боже мій!
Господи! Це був найкращий час у житті!
Кращий день мого життя!
Я так ще зроду не розважався!
Люблю тебе.
Так!
- Девіде? - Що?
Ти не повіриш.
Ти про що?
Та йди, давай. Сам побачиш.
Чуєш, мамо, то як там сьогодні на роботі?
День був довгим, доню.
Що?
Коли вона влаштувалася на роботу?
Буквально, зацініть...
- 4 000 лайків. - Дай подивитися.
4 000. Так, у мене 18 000 послідовників на Інстаграмі.
СМС від 20 різних дівчат, половина типу: "Квінне, Боже, подзвони".
- Покажи ті СМС-ки. - Богом клянуся, покажу.
Як життя? Я поговорила самі знаєте з ким.
Є один для тебе, один для Адама,
один для мене й один для Андре. Ти згодна, так?
Так, звісно.
Добре. Одягни свою чорну спідницю. Ти в ній сексі.
Ти дружиш із Сарою Нейтан? Що це було?
Я без поняття, але відколи ми повернулися, вона дивна,
наче ми з нею подружки, чи що.
Я не знаю, що сталося. Божевілля якесь.
Народ, ви не бачили Джесс?
Бачили, але знаєш що?
Вона сказала, що зайнята, чи щось таке.
Я б не стала надто перейматися.
Я тебе провчу.
Три, два, один.
Не може бути.
Вибач. Пробач.
По фіг, з мене годі.
У мене талант до відеоігор.
Гаразд, хто наступний?
Привіт, не хочеш пограти?
Ні, я стомилася.
- Правда? - Так.
- Уже йдеш? - Так.
Добре, гаразд. Слухай...
Можна я... Можна тебе на два слова?
Так, звісно.
Між нами що, була якась особлива мить?
Позавчора біля стіни, то хіба не особлива мить була?
Я не знаю. День був дуже прикольним.
Класно було, так? І коли ти сказала ті слова,
я ніби як...
Не знаю, там було стільки людей, я навіть не подумав.
Я не чекав, що ти... Не думав, що така, як ти,
скаже таке мені.
Яка це - така, як я?
Ти прикольна, ходиш на вечірки, тусуєшся,
робиш усі ті божевільні витівки.
Саме так.
Тобі байдуже до важливих речей.
Ти просто розважаєшся.
Вибач, я не це хотів сказати.
Ні-ні, я розумію, про що ти.
Усе нормально.
Про яку б мить ти не думав,
що вона тоді була, мабуть, треба
просто про неї забути.
Добре.
Є речі, яким просто не бувати, розумієш мене?
Необов'язково знімати все, Кріс.
- Пограєш у фусбол? - Ні.
Було так прикольно. Це найкращий день мого життя.
Просто не вірю.
"...я мушу бігти голою по вулицях".
Уявляєш зараз мене голою?
Ні.
Вибач, старий!
Нічого страшного.
"Перш, ніж настане кінець світу, я мушу закохатися".
"Перш, ніж настане кінець світу, я мушу стрибнути з парашутом".
"Перш, ніж настане кінець світу, я мушу закохатися".
"...я мушу закохатися".
"...закохатися". "...Закохатися".
"Перш, ніж настане кінець світу, я мушу стрибнути з парашутом".
Теж хороше бажання.
Так. Я чув, це прикольно.
Піду знайду води.
Знаєш що, я буду тут. Я почекаю.
Слухай, люблю цей гурт.
Дивися, он Девід.
Боже, він реально це зробить.
Трохи важче, ніж здається, так?
Так.
"Перш, ніж настане кінець світу, я мушу танцювати цілу ніч".
Досить тупо.
Це я написала.
Ні, не ти.
Ні, не я.
"Перш, ніж настане кінець світу, я мушу бігти голою по вулицях".
Хочеш, щоб я уявив тебе голою, так?
Круто ти спіймав.
Заціни! "Перш, ніж настане кінець світу, мушу подорожувати в часі".
"Перш, ніж настане кінець світу, я мушу виграти в лотерею".
Два на два.
Ми викреслили майже все з цього списку, так?
А по-моєму, ми тільки починаємо.
"Перш, ніж настане кінець світу..."
"...я мушу закохатися".
Ти це хотіла...
Так.
Мабуть, не найгірше бажання...
Гаразд, Девіде, що ти змінив?
Що ти змінив?
Привіт, Джессі.
Джессі, привіт.
Чим займаєшся?
Що робиш?
Просто подзвони їй.
Привіт.
Що ти робиш? Що записуєш?
Усе гаразд?
Ти до мене торкаєшся?
До речі, я сказала татові, що ночую в Дженні.
Ти що, знімаєш рушник?
А що, не знімати?
Знімай. Обов'язково.
Що з тобою таке?
Боже, у нас що, був секс?
- Так. - І добре було? Я нормально повівся?
Так.
Ух ти. То я бачив тебе голою і...
- Знущаєшся? - Мабуть, так, бо в нас був секс.
- Це правда. - Можна подивитися?
- Хочеш... Добре. - Хочу подивитися.
З п'ятницею тебе.
Треба мені вислизнути додому.
Бо в мене тільки те, що було на мені в четвер.
Девіде, припини.
Що робиш?
Прокидаюся, дякую.
- Ти красуня. - Девіде, будь ласка.
Припини. Девіде.
Дай я подивлюся.
Доброго ранку, Девіде.
Годі.
Боїшся камери, так, Девіде?
Здається, ти боїшся камери.
Знаєш що, давай вимкнемо цю штуку.
Вочевидь, рейс 437 зазнав авіакатастрофи...
Доброго ранку, сімейство Рескін. Кріс, чудово виглядаєш.
Крістіно, поскладай прання.
Не хочу більше повторювати.
Ти бачиш тут пляму?
У мене сьогодні співбесіди про роботу, хочу добре виглядати.
- Співбесіди? - Так.
Синку, з тобою все добре?
Так. Мамо, ти сьогодні дуже гарна.
Дякую. Бувайте.
Що з тобою таке?
А з тобою?
Аж не віриться, як добре я навчилася
- ховатися від вашої мами. - Так.
До речі, мій тато, який нікого не любить, любить тебе. Чомусь.
Він аж тане щоразу, коли ти говориш про науку
і про всі проекти, якими ти займався.
Неймовірно.
Годі, благаю.
Кріс.
Змилуйтеся наді мною.
Як життя, Патріку?
Друзяко, позавчора було круто!
Пішли.
Боже, що з тобою таке, Девіде?
Наші плани на сьогодні не змінилися?
Ні. Ні, о котрій?
Чому ти так дивно поводишся?
- З тобою все гаразд? - Так.
- Девіде, все нормально? - Так...
Я забув свій... Я забув у класі свій зошит.
Добре. Тоді до зустрічі.
- Добре. - Так.
- Гаразд. - Бувай.
Д-ре Лу, вітаю. Ви куди?
Не жартуй так, Девіде.
Що?
Привіт, все гаразд? Саро, що сталося?
Хай усі займаються власними справами.
Боже, що це з ним таке?
"Хай щастить наступного року"?
БАСКЕТБОЛ "ТИТАНИ" ХАЙ ЩАСТИТЬ НАСТУПНОГО РОКУ
Але ми ж виграли.
Привіт.
Ану йди сюди, негайно!
Квінне, стривай, повільніше.
Боже мій.
Ти це бачиш?
Я не розумію, як таке взагалі могло статися.
Чому ми цього не пам'ятаємо?
Але ми можемо це виправити, так? Це можна виправити.
У нас же є така можливість, правда?
Ось що ми мали б робити в першу чергу,
а не ходити на концерти.
Привіт. Хлопці, чого так терміново?
Девіде, подивися. Літак упав, Девіде.
Сімдесят сім людей на рейсі з Лондона до Мадрида.
Це сталося п'ять днів тому.
Господи.
А чому ви дивитеся цю авіакатастрофу?
Бо по-моєму, це ми в ній винні.
Як ми можемо бути винні в авіакатастрофі?
Пілотом був батько Сари Нейтан.
То й що?
Слухай, те, що ми зробили на "Лоллапалузі", мало наслідки.
Стоп. Ти кажеш, що авіакатастрофа - через "Лоллапалузу"?
Бо звучить божевільно, старий.
Я не божевільний, ясно тобі? Це причина і наслідок.
Ми якось зробили так, що команда не пройшла відбір.
Наш капітан, Джастін Келлі, зламав ногу 1-го березня, так?
Ми всі знаємо, що цього не було.
Тоді баскетбольна команда не пройшла відбір,
це вплинуло на гравців, їхніх батьків,
на сотні людей, які мали б бути присутні на тій грі.
І все це тільки поширювалося далі.
Брат Сари Нейтан, він же був у команді, так?
Так.
Її тато мав бути присутнім на цій грі.
А не керувати тим літаком того вечора.
Девіде, послухай...
Є й інша фігня.
Пограбування. Пожежі. Нічого цього раніше не було.
У якусь мить ми вже не зможемо це відстежувати, Девіде.
Якщо не зупинимо все зараз, усе виходитиме з-під контролю.
Девіде, це треба виправити.
Слухайте, не треба було їхати на "Лоллапалузу".
Треба повернутися і зробити так,
щоб ми взагалі туди не потрапили.
- Так. - Ні-ні-ні. Назад ми не повернемося.
- Ми не можемо, ясно? - Це єдиний спосіб.
- Мусимо. - Це скасує все...
У цьому й річ!
- Це треба скасувати! - Виправити все.
Я взагалі в це не вірю. Навіть не думаю...
Чуваче, це ти встановив правила!
Це ти казав, що нам усім треба бути обережними!
Так. Ми всі виконували правила,
кожен з нас бачив, що роблять інші!
Я не буду бавитися з вами в Бога...
Девіде, знаєш що? Саме це ми й робили!
Я приведу Джессі, ми прийдемо ввечері й усе це виправимо!
Якщо хочеш проголосувати для очистки совісті,
хай так, але ми це зробимо!
Девіде, ми розуміємо.
Жоден з нас не пам'ятатиме "Лоллапалузу".
Так.
Зіркового баскетболіста збиває машина, він ламає ногу
Чув, Джастіне, обережно!
Я дзвоню на 911 .
АВІАКАТАСТРОФА, 77 ЗАГИБЛИХ
Пішло воно все.
Чорт.
Народ, я приїхала! Девіде, це я!
Сьогодні 23 квітня 2014 року. Запис мого вчинку.
Я знаю, що треба зробити, щоб усе виправити.
Джастін зламав ногу на вечірці у Вокера.
Я це виправлю. Усе решта виправиться саме.
Друзі, пробачте мені.
Усе буде добре.
От чорт!
Зараза.
Девіде, що ти тут робиш?
Як це що? Ми мали зустрітися тут.
Ти спізнився на 15 хвилин.
Ні, ми домовлялися, що спершу в тебе.
Треба було записати порядок дій.
Так, то чого ти мені не подзвонив?
Ми всі тобі дзвонили, Девіде.
- Правда? - Усі їдуть за мною.
- Правда? - Що ти зробив з машиною?
Та трохи налаштовую.
Налаштовуєш? Для чого?
Ми вчора перевірили всю систему.
Можна тебе на секунду?
- Що там за дата? - Просто...
Боже, блін.
Ти можеш на мить побути моїм другом? Я щось попрошу.
Звісно, я твій друг.
Знаєш, та авіакатастрофа в Іспанії,
і баскетбольна команда, і пожежі в Бразилії.
Це не ти винен.
Ми вже про це говорили.
Ні-ні-ні. Ти мене не слухаєш.
Винен не ти. Не ти. Винен я.
Я повертався в часі сам.
Там...
- Сам? - Так.
Для чого ти стрибав сам, Девіде?
Девіде...
Не має значення.
Але куди ти стрибав?
Не має значення. Це вже зроблено.
Припини! Припини.
Нам треба все скасувати, ясно?
Треба простежити, щоб Джастін не зламав ногу на вечірці Вокера.
Ми все владнаємо! Ти мусиш мені вірити. Я це владнаю.
Ти це владнаєш? Сам?
Так, ти вже раз порушив домовленість, а тепер ще раз?
- Ти скажеш їм правду. - Ні. Я не можу.
- Чого це? - Бо...
Чому, Девіде?
Бо тоді я її втрачу.
Мені шкода, Девіде.
Але ти мусиш зізнатися.
Народ!
Друзі, ходімо!
Пішли!
Ні-ні-ні. Девіде, не йди!
Вибач, Адаме! Я б ніколи
- вас не скривдив, друзі! - Девіде!
Ви навіть не пам'ятатимете, що це було!
Гарні дівки - недовго.
Вони ходять на кілька вечірок.
Стіл, стіл, стіл!
Ще раз, ще!
- Гей! - О чорт!
Девіде! Що ти, в біса, робиш з моєю машиною?
Три, два, один.
Світло вимкнулося.
Вибачте, даруйте! Дорогу! Перепрошую!
Джастіне, обережно!
Дідько.
Ти мене врятував, брате.
Девіде, ти просто бог. Ти як супергерой.
- Перепрошую. - Це було круто.
- Іди сюди, друже. Оце ти дав. - Вибачте.
"ТИТАНИ" ПЕРЕМАГАЮТЬ У ЧЕМПІОНАТІ
Пілот-герой рятує 200 пасажирів під час дивовижної посадки
У вас два нових повідомлення.
Привіт, котику, шкода, що я тебе не застала.
Зустрінемося ввечері. Сумую за тобою.
Девіде, ти йдеш?
Час іти. Треба бути там о 5.00.
Так. Так, іду. Одну секунду.
Про що вона, в біса, говорить?
Ти зайдеш?
Так.
Квінне, слава Богу.
Привіт. Ти в нормі? Кепсько виглядаєш.
Я нормально, нормально.
Адам.
У нас обмаль часу. Час для відвідин майже закінчився.
Він щось казав?
Ти про що? Він не може говорити.
Він ледве розуміє, де він.
Так, я... Я знаю.
Вони з'ясували щось іще?
Нічого. Тільки що це сталося на баскетбольному матчі.
Чорт.
То вони не знають, що сталося.
Ні, вони нічого не знають,
але слухай, усе гаразд. Ми просто
дізнаємося, де він був у безпеці востаннє
і повернемося туди.
Вранці в школі він був здоровий.
Ти про що? Це було вчора.
Він тут з учорашнього вечора.
Девіде, чому ти цього не знаєш?
Я знаю, просто... Моя довбана голова.
Слухай, треба щось робити.
Добре, я приведу Джессі, ми прийдемо ввечері.
Ні-ні, Джессі приведу я, добре?
Забудь, просто прийдіть усі до мене.
- Коли? - Не знаю, сьогодні ввечері.
- Як це розуміти? - Я подзвоню,
коли домовлюся з нею, добре?
Щось тут не так.
Усе буде добре.
Усе буде добре. Усе буде...
Девіде!
Девіде! Девіде, ти куди?
- Кріс, ти будь тут. - Мене нема кому підвезти!
- Я повернуся! - Гей!
Так, Адаме. Коли ти востаннє був у безпеці?
Вплив "Лоллапалузи".
Це Джастін.
Це інший день.
Зовсім ні з чим не поєднується.
Авіакатастрофа була тут ні до чого.
Адам.
Баскетбольний матч. Пограбування.
Адам...
Вівторок, 7.00 вечора.
Усе має бути добре.
О чорт.
Вівторок.
Девіде, що ти робиш?
Ні, Джессі! Не заходь сюди! Назад!
- Будь ласка! - Ти куди?
Не заходь у викривлення! Ні!
Девіде!
Чорт.
Девіде, у якому ми часі?
Зараз вівторок. З Адамом ще все добре.
Я зроблю так, що він не опиниться в лікарні.
А решта наших?
Як же правило "ніхто не стрибає сам"?
Я знаю!
Вибач, що накричав на тебе.
Я все думаю, що можу повернутися і сам все виправити.
Тоді не треба тривожитися за всіх інших.
Ти все думаєш?
Як це розуміти?
Скільки разів ти вже таке робив?
Девіде, скільки разів ти вже таке робив?
Вибач.
Стій, ти куди? Девіде!
- Девіде! - Джесс!
Перестань розмовляти. Надто голосно. Тебе почують люди.
Мені байдуже, якщо мене почують!
Ти мусиш мені сказати. Що ти змінив?
"Лоллапалузу".
Що...
"Перш, ніж настане кінець світу..."
- Тому ми з тобою... - Ні, Джесс. Послухай.
Вислухай мене. Я не хотів, щоб це сталося.
Після всього ти виявився просто брехуном.
Джесс, я розумію, що ти відчуваєш...
Ти й гадки не маєш, що я відчуваю!
Ти мене використав!
Наче я - якась ідіотка,
що поведеться на твої трюки, чи що!
Не чіпай мене.
Інакше я б ніяк тебе не завоював.
Тобі було байдуже, що це небезпечно?
Що всі твої друзі можуть постраждати?
Між нами проскочила справжня іскра.
Я це знав, і повернувся, щоб отримати ще один шанс,
і я повівся так, як треба було повестися з початку.
Звідки мені знати, що ти кажеш правду?
Ось як мені треба було повестися.
Звідки мені знати, що цього не ставалося раніше?
Чи вже двічі? Звідки мені це знати?
Ні.
Господи, Девіде.
Ти хоч зупинився подумати, що, може,
ти подобався мені ще з самого нашого знайомства?
Ні.
Знаєш, що зробила б я?
Якби була такою ж розумною, як ти, і могла збудувати машину часу?
Що?
Я б використала її для того, щоб познайомитися з тобою раніше.
Джесс.
Девіде.
Джессі.
Я кохаю тебе.
Народ, я тут! Девіде, це я!
Чорт! Відпусти мене. Відпусти.
Девіде, це я.
Девіде, це я. Девіде, це я.
Джесс, ні!
Джессі!
Дідько. Ні-ні-ні-ні.
Джесс!
Боже, благаю тебе. Ні, ні. Чорт!
Боже милий, ні! Я можу тебе врятувати.
Будь ласка, будь ласка. Давай. Ну.
Джесс, я тебе витягну.
Твою матір! Тут має бути ще водень!
Девіде, це Квінн! Відчиняй!
Здоров, Джессі зникла, її ніде не можуть знайти. Вона тут?
Я облажався. Сильно облажався.
Я не хотів кривдити Джессі, присягаюся.
Я просто хотів, щоб Адам не потрапив у катастрофу.
Та з Адамом все гаразд.
Адам не в лікарні?
Господи! Скільки разів ти вже стрибав?
Це вже взагалі не має значення.
Хронології можуть перетинатися.
Мені просто треба дістати ще водню.
Я повернуся до самого початку.
Для чого повертатися так далеко?
Бо це єдиний спосіб не допустити усього цього!
Треба не допустити, щоб цю машину було побудовано, Квінне.
Девіде, подумай, що ти кажеш!
Ця машина дала нам усе!
Ми не можемо її викинути!
Справа не тільки в нас! Ти що, не розумієш?
- Я йду. - Ти зараз нераціонально мислиш!
Ми не можемо повернутися до того, як усе було!
Квінне, ти що, не доганяєш?
Єдиний спосіб все виправити - усе знищити.
Люди знають, хто ми. У мене ще ніколи такого не було.
Квінне, просто довірся мені, добре?
Це з поліцейського відділення Атланти.
- Відчиніть, будь ласка. - Квінне.
Добре.
Ми шукаємо Девіда Рескіна.
Будь обережним, друже.
Відчиняйте, будь ласка.
Ви заходьте через чорний хід.
Якщо хтось це знайде,
хочу, щоб ви знали: я не хотів нікого кривдити
і я нікого не викрадав.
Я просто...
Я просто хотів отримати другий шанс.
Мене звати Девід Рескін.
І я збудував машину часу.
Поліція! Ламайте двері.
О чорт. Давай! Ну ж бо!
Он він! Зупинити його!
Девіде Рескін, це поліція Атланти!
Вашу матір!
Дідько!
Чорт!
Я його бачу! Девіде, стій!
На землю, Девіде!
Востаннє підозрюваного бачили, коли він біг до школи.
Ви заходьте спереду.
Стівенсе, ходімо зі мною з чорного ходу. Хутко!
Зайдіть з іншого боку. Вперед.
Трясця!
Підозрюваний у будівлі.
Вибивайте двері. Вибивайте двері. Ну!
Не стріляйте! Не стріляйте!
Тому ти береш мої ключі і зникаєш назавжди.
Мені треба повернутися до початку.
Хронології перетинаються...
Загалом десять років.
Ти дуже на нього схожий.
- Я ненадовго. - Обіцяєш?
Думаєш, ти повернешся і врятуєш його?
Врятуєш його?
Старша школа "Чарльз Дрю" ВИПУСКНИЙ БАЛ 2004 РОКУ
Друзі, пробачте мені.
Крістіно.
Сонечко, я мушу йти. Мушу йти.
Що ти робиш у моєму домі?
Девіде?
Привіт, тату.
Ти розібрався.
Так.
Я не...
У мене стільки запитань.
Нам не можна.
Я не можу.
Ми помилялися.
Других шансів не існує.
З тобою все гаразд?
Зі мною все буде добре.
Чуєш, тату? Тату, ти тут, у підвалі?
Думаю, тобі час попрощатися зі своїм сином.
Я тобою пишаюся.
З ким ти розмовляв, тату?
З одним другом.
Він прийшов дещо полагодити.
Ти куди? Сьогодні ж мій день народження.
Ти мене викрив, друзяко. Ти ж знаєш, я не йшов би,
якби не дуже важлива справа. Я ненадовго.
Обіцяєш?
Звісно, обіцяю.
Давай так. Може, ти...
- Засікатимеш час. - Засікатимеш час.
Ну, друзі, готові?
Що це таке?
Ти щойно поглянув на мій зад?
Так.
Це вчорашній день!
Ця пісня присвячується Джессі Пірс.
Він розумний, так?
Не лізь до моїх парфумів.
Я б повернулася, щоб познайомитися з тобою раніше.
"Перш, ніж настане кінець світу, я мушу закохатися".
Я кохаю тебе.
Ти що, образився?
Боже! Як ти мене налякала.
Я не образився.
Чому ти на горищі?
Це дурниці. Ти в курсі,
що там є останній грант, де треба подавати
пропозицію експерименту, от я й подумав,
може, якщо я його отримаю, мамі не доведеться продавати дім.
У тата тут, мабуть, лежали мільйони ідей.
Не знаю, Кріс.
Я думав, тут щось буде.
Але не можу знайти нічого придатного.
Дивися, а це що?
Коли це ми купували відеокамеру?
Ось тут. Це татова стара камера.
У тата що, було дві старі камери?
Не знаю. Так. Мабуть.
На обох вигравіювано "Власність Бена Рескіна".
Так, дай подивитися.
Дивно. Вони працюють?
Так, ця працює.
Коли це ми купували відеокамеру?
Це татова стара камера. Пам'ятаєш її?
Так. Диви, і досі працює.
Що він, у біса, має їй казати?
Він же не може підійти до неї і сказати...
Можна тихіше?
Пробуєш спілкуватися зі мною...
Телепатично.
Звідки ти знав, що я збираюся це сказати?
Це прозвучить божевільно,
але думаю, ми от-от змінимо світ.