Tidigare på The Night Shift...
Hans tarmar är vridna och håller på att kollapsa.
Vi måste öppna upp honom. Han måste opereras nu.
På basen? Omöjligt.
- Duke, vi behöver bara skjuts. - Nej har jag sagt.
Och det är jag som bestämmer.
Det är en säkerhetsrisk.
Du måste släppa det, Callahan, för det kommer inte hända.
- Så du tänker bara låta honom dö? - Jag är ledsen, inget jag kan göra.
Okej, doktorn, det är din turdag.
Det måste ha varit viktigt.
Jag kan inte fatta att du sa åt modern att ge dem falsk information.
- Än sen? - För om hon har planerat ett bakhåll, -
- eller någon hämndaktion, är det ditt fel.
Vi ses senare, tjejer.
Det är ett bakhåll.
Duke är borta.
SAN ANTONIO AKUTMOTTAGNING
I 30-årsåldern, bergsklättrare, inget ID, föll från 30 meters höjd.
Jag behöver hjälp här. Jag har ultraljudet.
Han har flera benfrakturer och en förvrängd bröstkorg -
- med svårigheter att andas.
- Hur ser hjärnan ut? - Intakt. GCS 15.
Tur I oturen.
Han bar en hjälm men använde inga rep.
På tre. Ett, två, tre.
Instabil bröstkorg.
Sir, jag heter dr Alexander och det här är dr Diaz.
Vi kommer ta hand om dig.
- Vi tar ultraljudet. - Nacken är okej.
Martin, fortsätt andas och försök att slappna av.
Instabil bröstkorg med lungkollaps.
- Har du fått igång brösttuben? - Ja.
Sir, du har flera brutna revben och en kollapsad lunga.
Dr Diaz kommer sätta in en tub I ditt bröst som kommer blåsa upp din lunga.
Jag förstår inte varför man klättrar utan rep.
Vissa tycker att det är avslappnande.
Det kallas för friklättring.
- Säg inte att du gör det. - Så fort jag får möjlighet.
Ännu en våghals på akutmottagningen. Vilken överraskning.
Pulsoximetern är nere vid 80.
- Behöver du hjälp med brösttuben? - Nej.
En instabil bröstkorg är smärtsamt, jag ger honom smärtstillande...
Och brösttuben är inne.
Han stabiliseras.
Okej, bra jobbat.
Nu tar vi reda på hans namn och gör en CT och röntgar honom.
Han är med I militären.
Han är på rätt ställe.
- Hej, miss Mills. - Hej.
Jag är dr Rivera.
Varför är du här idag?
Är det inte uppenbart?
Jag ska undersöka det.
- Hur länge har du haft det? - Så länge som jag kan minnas.
Alla kallar mig för "Missfostret".
Har du någonsin huvudvärk? Dålig syn?
Har du tidigare blivit behandlad?
Vi har inte många läkare I Faywick, Texas.
Det är en ökenstad.
Ibland sätter de upp en provisorisk klinik.
En av sköterskorna föreslog att jag skulle åka till SAM.
Jag känner till Faywick.
Det är en sex och en halv timmes resa härifrån.
Åtta timmar med buss.
Därför behöver jag din hjälp nu. Jag kan inte vara ledig mer från jobbet.
- Vart jobbar du? - På en mataffär.
Jag sköter varulagret.
Jag skulle tjäna mer som kassörska, men... -
- chefen säger att kunderna -
- inte vill kolla på mig när de handlar.
Vilken skitstövel.
- Förlåt, men... - Nej, det är sant.
Hjälp mig bara få bort den här grejen.
Vi fixar en kirurgisk konsultation.
Sedan ställer vi dig I kö för en MRI, -
- och om allt går som det ska, vilket jag tror, -
- kommer du inte behöva oroa dig för det längre.
Tack.
Var du och Rick ute länge?
Kul.
Jag har knappt sovit på två veckor.
Briannas läxor?
Det tar tre timmar varje natt, plus danslektioner, plus fysioterapi.
- Det är som att jag inte får nån sömn. - Inte bra.
Missförstå mig rätt, jag älskar att vara förälder, men det är utmattande.
En man måste få sin sömn.
Vet du vad, du ska få de lättaste fallen inatt.
Om det går fort kanske du hinner sova lite.
Jag står I skuld till dig.
Och jag kanske kan få sova hos dig ibland.
Jag är också utmattad. Av att lyssna på en sänggavel -
- som slår mot väggen hela nätterna och högljudda skrik.
Och jag pratar om Paul.
Du, Kenny. Lavemang, säng nummer fyra. De väntar på dig.
Jag tar hand om det.
Jag hatar den där sabla killen och hans lilla kit.
Han gör alltid träfigurer åt sjuksköterskorna.
Bra poäng. Vilken skitstövel.
Nej, poängen är att det är på låtsas.
Vem fan vill ens ha de här fula djurfigurerna?
Jag antar att du inte vill se den bedårande delfinen han gjorde åt Brianna.
Inte? Den är så söt.
Ni fick en dålig start.
Okej? Så ta det bara lugnt och så kommer allt ordna sig.
Det tror jag säkert.
Hursomhelst, en 44-årig man I traumarum fyra -
- med epigastrisk smärta, normalt EKG. Han behöver nog bara en GI-cocktail.
Spartan 2, vi har lokaliserat Duke. Jag upprepar, vi har lokaliserat Duke.
Uppfattat.
Området förbereds nu. Sätt igång, tjejer.
Vi har Dukes signal och vet var han befinner sig. Nu åker vi.
Jag skulle vilja följa med på uppdraget. Mitt namn är...
Jag vet vem du är, Callahan.
Du är idioten som fick Duke intresserad av den där falska informationen.
- Det är inte... - Tyst. Jag har inte tid.
Min bästa vän, som har stöttat mig I fem år, -
- är där ute ensam. Du har gjort tillräckligt.
- Greggs. - Sir.
Callahan ska med. Han är en läkare, han kan vara användbar.
- Vi vet inte hans tillstånd. - Ja, sir.
Du har mage som ifrågasätter min auktoritet.
Tacka mig senare.
Jag är inte bara någon vanlig läkare, jag var en kommandosoldat...
Då borde du veta bättre!
Om du utsätter någon mer av mina män för risk, -
- kommer den här truppen tillbaka med en man färre.
Jag kommer begrava dig därute.
Vi åker om nio minuter.
Befinn dig på lastbilen då, annars åker vi utan dig.
Jag bad dig inte om det där.
Det är ett konstigt sätt att tacka mig på.
Du ville åka, och nu åker du.
Och jag kan ta hand om mig själv.
Det gjorde du förut och nu är Duke borta.
Om det inte vore för mig, hade du blivit nerslagen.
Det har jag varit med om förut.
- Dessa män är annorlunda. - Okej.
Ja, "Okej".
Du borde förbereda dig, du har bara åtta minuter kvar.
Och bäst för dig att de hittar Duke.
Dr Alexander, det här är före detta marinsoldaten Martin Easton.
Hej, Martin. Hur mår du?
Jag har fortfarande ont, men bättre.
Var var du placerad någonstans?
Två turer, frun.
Den senaste var I Fallujah 2004.
Fallujah var en oroshärd.
- Dit vill jag inte tillbaka. - Ja.
Du friklättrade, va? Är det något du gör ofta?
Hela tiden. Det är avslappnande.
Precis det jag sa till dr Alexander.
Inget kan mäta sig med det, inte sant?
Trots allt, hade du tur I oturen.
Jag hade en vän som föll från 21-meters höjd.
Han slog I marken som en porslinstallrik. Bröt alla ben I sin kropp.
Det är ett mirakel att han överlevde.
Du var med om ett eget mirakel idag.
Det känns inte så. Det gör ont som fan.
- Förlåt för att jag svor, frun. - Det är okej.
Klättrade din vän någonsin igen?
Nej.
Men jag tror att du kan göra det igen.
Gå och sterilisera de där, tack.
- Nej! - Martin, det är okej.
- Det är okej. - Oj.
Jag behöver lorazepam.
Det är okej. Nej.
- Sluta! - Han har dragit ut brösttuben!
- Lugna ned dig. - Sluta!
- Ett milligram lorazepam. - Sluta.
Det är okej.
Du kommer klara dig.
Det här handlar tydligen om mer än bara brutna ben.
Ja.
Tina. Det här är dr Clemmens och dr Cummings från kirurgimottagningen.
Hej, Tina. Vi ville berätta att -
- vi kollade på din MRI och det ser bra ut, -
- vilket är goda nyheter.
Men innan vi fortsätter, ville jag undersöka din neurofibromatos.
- Vilket är ett elegant sätt att säga... - Den här grejen I mitt ansikte.
Ja, precis.
Okej. Nu ska vi se.
Ja.
Dr Rivera, jag tror att din första diagnos stämmer.
Det verkar inte som att den går under ytlagret.
Vilket betyder att vi kan ta bort det.
- Vilket jag skulle komma fram till, Paul. - Tack!
Ursäkta mig. Det här är Tinas farfar, Carl Mills.
- Du gav dig av utan att berätta. - Du skulle inte ha tillåtit det.
- Vad är det som pågår? - Det här är mitt barnbarn.
Och jag vill ha henne utskriven nu.
- Res på dig, vi ger oss av. - Nej, jag kan inte.
Mr Mills, ditt barnbarn är vuxen.
- Hon kan ta sina egna beslut. - Vuxen?
Är det vad hon har sagt?
Tina är 16 år gammal.
Se så, berätta för dem hur gammal du är. Tina, berätta.
Förlåt för att jag ljög. Jag vill bara få bort den här saken.
Nu ger vi oss av, älskling.
- Hämta dina grejer. - Jag kan inte, farfar.
Vi ska ge oss av.
Sir, jag förstår att du är upprörd, -
- och jag vill inte lägga mig I ert privatliv, -
- men Tina kom hit för att hon mår dåligt.
Man ges inte mer än vad man kan hantera.
- Vi ger oss av. - Nej!
Om det här har med pengar att göra, kan vi lösa det på något sätt.
Det har ingenting med pengar att göra.
Det vet hon, vi är Jehovas vittnen.
Vi vill inte ha några operationer som kräver blodtransfusioner.
Det handlar inte om dig, det handlar om henne.
Hon vill ha ett normalt liv och det enda sättet hon kan få det på...
Dr Rivera...
Om jag behöver en transfusion, gör det bara.
- Tina? - Vi kan diskutera detta.
Man kan begränsa mängden blod man förlorar under en operation.
Kan du lova att hon inte kommer behöva en transfusion?
- I så fall följer hon med hem. - Jag sa ju att jag inte följer med!
Tina, vad gör du?
Jag vill få bort det! Jag är inte...
Vänta lite. Lugna ned dig.
Nej!
- Jag hämtar en rullbår. - Herregud.
Jag har henne.
Vi behöver hjälp härinne.
21:23
- Tina! Herregud. - Tina!
- Hon är medvetslös. - Tina!
Akutvagn, förbered för intubation.
Vad har du gjort, Tina?
- Mr Mills, för allas säkerhet... - Hjälp henne, inte... Hjälp henne!
- Tina! - Du måste vänta utanför.
Jag är inne.
- Vitalparametern går upp. - Blödningen är utom kontroll.
Tumören är hypervaskulär. Vi måste ta oss till källan.
BT är 68 över 35.
OR är redo.
Hon klarar sig aldrig hela vägen upp till OR. Vi måste göra det här.
Traumarum två, nu, nu kör vi.
God kväll, mr Wilson. Jag är dr Alister.
Kalla mig för Arthur.
Det här magknipet gör verkligen ont.
Hur länge har du haft det?
Sedan jag åt några Alamo Peppers för två dagar sedan.
- Tog du någon medicin mot det? - Nej...
Det här är värre än matsmältningsbesvär. Det kan vara gallsten eller magsår.
Kanske till och med en hjärtattack.
Nu ska vi inte förhasta oss.
- Luta dig tillbaka, tack. - Det är svårt att låta bli.
Jag har ett långt förflutet inom vården, sedan 1993, -
- då jag opererades för första gången.
För vadå?
Testikelretention.
Jag är övertygad om att smärtan inte har med det att göra.
Vem är det nu som förhastar sig?
Jag kan inte fatta att du friklättrade El Sendero Luminoso.
Inte ens jag hade gjort det.
Ursäkta att jag avbryter. Martin, hur mår du?
- Lite sömnig, men mindre ont. - Okej, bra.
Jag är glad att du mår bättre. Okej...
Din skiktröntgen av bröstet visar en skadad lunga.
Och din röntgen visar på flera brutna ben, -
- det kommer ortopederna ta hand om efter deras konsultation.
Men innan vi går vidare, -
- vill jag fråga om incidenten som hände tidigare.
Vilken incident?
Efter att kirurgbrickan föll I golvet började du skrika.
Jag kommer inte ihåg det.
Du skrek att vi skulle sluta.
Du blev så upprörd att vi var tvungna att använda lugnande.
Jag sa ju att jag inte kommer ihåg.
Hur sover du?
Bra.
Några minnen eller mardrömmar från armén?
- Nej. - Ihållande ilska eller irritation?
- Snälla, sluta. - Sluta med vadå?
Du frågar samma PTSD-frågor som flottans psykologer gjorde flera år sedan.
Vad kommer härnäst? Ska vi prata om mina traumatiska händelser?
Är det så?
Jag tänker säga er samma sak som jag sa till dem.
Jag har inte PTSD, och jag är trött på att få höra av andra vad jag ska göra.
- Jag sa inte att du hade det. - Men du tror det.
Jag gillar att klättra ensam. Inget mer.
Okej, vi fattar.
Nej, ni fattar inte.
Fixa mina brutna ben. Och lämna mitt huvud utanför, okej?
Några idéer?
Ja.
Jag ska kontakta en som jag tror kan hjälpa till.
Okej.
Nu drar vi!
Dukes signal ligger inom 100 meter härifrån.
Var redo att röra på er.
- När ska vi... - Prata inte, Askungen.
Du stannar här och håller tyst och väntar på din glassko.
- Okej. - Du kommer när vi ropar.
Sätt igång röken!
Spartan 6, vi är under kraftig attack. Rör er!
Greggs har blivit träffad.
Jag sa åt dig att stanna kvar där borta.
Håll käften och gör som jag säger om du vill leva.
Duke har setts till, vi behöver mer eldkraft, han är fastnålad.
Bra. Uppfattat.
- Du har blivit träffad I femorala artären. - Jag vet.
Några centimeter till och mina testiklar hade blivit till rosetter.
Om du förlorar dina kulor kan du överleva. Men den här blödningen kan döda dig.
Jag måste stoppa blödningen. Det här kommer göra ont. Okej?
- Gör det du måste. - Säker?
Redo?
Rör dig inte, mitt knä hindrar dig från att förblöda.
Håll huvudet nere. Du gör ingen nytta om du är död.
Trots blodkoagulerande medel kan jag inte kontrollera blödningen.
Om vi kan embolisera artären, stoppas blödningen.
Blodtrycket är nere igen.
Hemoglobinet är nere med fem.
Ge henne adrenalin, en nivå ett-infusion -
- och påbörja den enorma transfusionsprocessen.
Jag vill bara påpeka att hon är ett Jehovas vittne.
Nej, det är hon inte, hennes farfar är det.
Lagen säger att föräldrar kan vara martyrer om de vill, -
- men inte deras barn.
När Tina skar sig själv, ville hon ta kontroll över sitt liv.
Jag vill ge det tillbaka.
Hon saktar ned, pulsen ligger på 56.
Paradoxal bradykardi. Ge henne 0,5 milligram atropin.
Linjen är säker. Redo för emboliseringskateter.
- Doktor, hon har ingen puls. - Kod blå.
- Hon har ventrikelflimmer. - Påbörjar hjärt-och lungräddning.
Lägg på hjärtstartarna, ställ in 200 joule, ge henne ett milligram adrenalin.
Nu kör vi.
- Redo. - Bort med händerna.
- Okej. - Okej.
Ett till milligram adrenalin, ge henne amiodaron, 300 milligram, -
- och öka till 200!
- Redo. - Bort med händerna.
- Okej. - Okej.
21:41
Hon har varit borta I 15 minuter.
Kolla inte på klockan, Kenny. Fortsätt pumpa.
Alla våra blodprodukter har blivit transfunderade.
Det här är vår sista enhet.
Byte.
Jag kan inte embolisera blödningen, hon rör sig för mycket.
Vi kan inte hålla trycket så länge.
Det kan vi och vi ska göra det under ECMO.
Var fan är det, Jocelyn?
De sa att det är på väg. Hissarna är sega.
Skojar du med mig?
Säg åt vakterna att stoppa all trafik I de där jäkla hissarna -
- tills den där ECMO: n är här. Gå.
Uppfattat.
Kenny, du måste ringa till blodbanken.
Säg att det de skickade inte räcker.
Uppfattat.
Tror du fortfarande att Tina har en chans?
Hon är med mig, hon har en chans.
Det enda jag vet är att ditt barnbarn fortfarande kämpar.
Är det allt du har att säga? Vad betyder det?
Jag vet, det är inte mycket, men jag kan lova dig att -
- hon har den bästa kirurgen I staten, och han kommer inte ge upp.
Jag måste också informera dig om att de kommer behöva göra transfusioner...
- Jag sa nej till läkaren... - Mr Mills...
Jag hörde att hon visste om riskerna med en transfusion.
Och det finns inget annat sätt.
Hon överlever inte utan dem.
Det är att inte respektera våra seder. Vet du vad det betyder?
Ja. Det gör jag.
Min far var en kristen vetenskapsman.
Och jag har lärt mig att tro -
- kan få en att förlora någon man håller kär, -
- vilket jag har ångrat -
- ända sedan hans död.
Jag kommer aldrig ångra vad jag tror på, doktorn.
- Har ni en gudstjänstlokal? - Ja, det har jag.
Nedför korridoren och till vänster. Vi kommer uppdatera dig med jämna mellanrum.
Du.
Kolla Martins militärhistorik. Du vill nog se den.
Då så.
Han diagnosticerades med PTSD och vägrade behandling.
Ja.
När är han klar med skiktröntgen?
Han är klar inom några minuter.
Hörrni.
- Har ni sett mitt virke? - Ursäkta?
Mitt virke är borta.
Vicki, har du sett den här killens virke?
Det har jag inte.
Du kanske borde utveckla dig lite, doktorn.
Mitt täljvirke. Jag lämnade det här.
Jordan.
Kenny, har du tagit mitt täljvirke?
Jag vet inte vad du pratar om.
Det låg precis här. Virket är värdefullt för mig. Det är inte lätt att komma över.
I så fall kanske du borde hålla bättre koll på det.
Jag är upptagen med att rädda liv, inte dina leksaker.
- Jordan, har du en minut? - Ja.
Cain, ursäkta mig ett ögonblick.
Var är mitt virke?
Hör på.
Tina har varit borta I 25 minuter och Scott påbörjar ECMO.
Och du berättar det här för att?
Jag är ingen doktor, jag vet. Men...
Vi har ett rum fyllt av patienter och vi använder allt blod I stan.
Och Scott... Jag vet inte, han verkar helt skakad.
Han är inte sig själv. Med hans förflutna...
Jag ska titta till honom när jag har tid.
- Tack. - Tack.
Goda nyheter, ditt test var negativt.
Är det inget fel med mig?
Varför mår jag så här då?
- Har du stressat på senaste? - Inte mer än vanligt.
Jag menar, jag är en väldigt ängslig och neurotisk person.
Vem är inte det nuförtiden?
Ja. Jag ska skriva ut Xanor åt dig.
Det borde ta hand om det.
Sedan ska du följa upp det här med din vårdcentralsläkare om några dagar.
Herregud. Min mage. Den vrider och vänder på sig.
Ge inte upp på mig.
Alla ger alltid upp på mig.
Okej, okej.
- Vi röntgar dig. - Okej.
Tack.
Jobbar du fortfarande med samma patient? Jag trodde att det var en lätt GI.
Jag med. En del av mig tror att han bara är en hypokondriker, -
- men jag är så utmattad, jag kanske missar något.
Jag ska ta nya prover, bara för att vara på den säkra sidan.
Hemoglobin och hematokrit sjunker fortfarande.
Var fan är vårt blod?
Äntligen.
Okej.
Så fort det är igång, kan vi stoppa trycket -
- och blockera artären.
Även om ECMO: n funkar, är det inte rekommenderat för hemorragisk chock.
Medicin är inte alltid svart och vitt, Paul.
Ibland måste man hitta gråzonen.
Så sluta ifrågasätta mig och förbered artärlinjen
- annars gör jag det själv. - Självklart.
Du är inne på ditt andra år som kirurgisk specialist.
Du borde veta vid det här laget att ordet "omöjligt" inte existerar för kirurger.
- Är du klar? - Säkrar linjen.
Förbered strömkretsen.
Sätt den på tre liter per minut.
Hon är I ECMO.
Okej. Vi stoppar trycket nu.
Nu emboliserar vi artären.
Och om det inte går?
Då tar vi till plan B.
Lyssna, allihopa.
Vi ger inte upp på Tina. Är det uppfattat?
Jag vill inte bli ifrågasatt mer.
Och om ni inte klarar av det, ge er av och skicka in någon som kan det.
Nu kör vi.
- Hej. - Hej.
Tack för att du kom in. Jag hoppas att jag inte väckte dig.
Nej, jag höll på med fysioterapi.
Du hade varit stolt över mig, jag kan hoppa en decimeter nu.
Myrsteg, okej? Det kommer ta sin tid.
Det räcker med pep-talk nu, jag måste sätta mig.
Du sa att du behövde min hjälp med en veteran?
Ja. En marinsoldat. Fallujah 2004.
Han överlever det helvetet, återvänder och bestiger berg utan rep.
Han överlever ett 30-meters fall som en kämpe.
Men när en metallbricka faller I golvet så får han spel.
Han säger att han inte minns någonting.
Vad tror du?
Jag gick igenom PTSD-checklistan -
- och han visar inga av de klassiska symtomen, -
- men han är I VA-systemet, och de säger att han har dem. Så...
- De försökte... - Göra honom till en zombie.
Ja, han ville inte ha någon medicin.
Han insisterar på att han är okej, men jag vet att han inte är det.
Så, jag hoppades på att -
- du kanske skulle kunna prata med honom.
Som två veteraner.
Varför jag? Varför inte Drew?
Eller några av de andra veteranerna här?
Jag tänkte att kanske... -
- hade jag fått lika mycket ut av det som honom.
Ja.
Du kommer aldrig sluta försöka rädda mig, eller hur, Jordan?
Man kan alltid drömma.
Okej.
- Jag pratar med honom. - Tack.
Det är bättre än att sitta hemma och försöka nå mina tår.
Vilket jag inte gjorde innan tumören.
Greggs, stanna kvar med mig.
Spartan 2, vi har räddat honom, vi har Duke.
Ett, två, tre...
- Är han okej? - Han har förlorat mycket blod.
Jag behöver alla läkemedel som ni har med er.
Om han dör, Callahan, dör du också.
- Jag är inne. - Bra.
Släpp nu GELFOAM och efter det mikrospolen.
Du gjorde det, Paul, blödningen har slutat.
Vi gjorde det.
Hur länge har hon varit borta?
- Fyrtioen minuter. - Någon hjärtaktivitet?
Har du gjort en EEG?
Jordan, om du är här för att säga åt mig att ge upp, -
- kan du ge upp, för det kommer inte jag göra.
- Scott, ett ögonblick? - Nej.
Det här är min patient och jag har händerna fulla.
Så gå ut, snälla.
Du har rätt. Hon är din patient.
Hon har ventrikelflimmer igen.
Öka till 200, ge henne ett milligram adrenalin,
Hundrafemtio av amiodaron.
Redo.
22:22
Jag läste av ett av dina prover fel.
Vi måste ge dig en bloddialys genast annars kommer en av dina njurar lägga av.
- Du sa att jag var okej. - Jag hade fel.
Syster Mollie måste placera en stor Foley-kateter I din penis.
Min penis?
Det borde bara ta några försök, men det kommer ge med sig.
Vänta! Stopp!
Det här borde inte hända.
Ser ni? Den här svetten är på låtsas. Allting är på låtsas.
Jag är bara en skådespelare, jag låtsas bara.
- Ja, vi vet. - Jag googlade dig.
Jag älskar Google, berätta vad vi hittade, Drew.
Förutom en massa restaurangsteater -
- och en steampunk-musikal 2007 som blev en flopp, fick vi -
- reda på att du jobbar för ett företag som kallas för Behandlingsstrategi, Inc.
De får folk att låtsas vara patienter, -
- för att recensera kundservicen vid ett sjukhus.
Min kusin I Galveston sa att folk blev avskedade på hennes sjukhus.
Okej, okej.
Ni kom på mig. Förlåt, det är ett jobb.
Ni skojade bara om penisen, eller hur?
Ja, det gjorde vi, Arthur. Du är frisk.
Jag lade ner så mycket tid på att försöka hitta en lösning på dina problem.
För att försöka hjälpa dig.
Och samtidigt så har vi riktiga patienter här med riktiga problem -
- som behöver riktig hjälp! Förstår du det?
Ge dig härifrån för tusan.
- Finns det en toalett? - Ja, längst ned I korridoren.
Har du och Mac känt varandra länge?
Ja, jag menar, -
- när någon räddar ens liv, fäster man sig vid varandra ganska snabbt.
Han räddade T.C. och Topher I Afghanistan för ett år sedan.
Så det här är hur du återbetalar honom?
Det skulle man kunna säga.
Vad är det med dig och friklättring?
- Det verkar helt galet för mig. - Precis som för Martin, det -
- lugnar mig.
Men du var inte I Fallujah.
Nej.
Du vet den där vännen som jag berättade om som föll?
Det var min kusin.
Han var som en bror till mig.
Han var en otrolig musiker.
Jag hittade honom på botten av den där klippan.
Han var en röra.
De rekonstruerade hans ryggrad, men de kunde inte återställa hans hjärna.
Han sitter bara I ett rum nu och stirrar in I väggen som en robot.
- Vad hemskt. - Det hemska är att -
- han inte klättrade, han blev nedputtad.
Herregud.
Vem hade gjort något sådant?
Han beblandade sig med fel personer.
Jag sympatiserar med din vän och Martin, -
- men det finns andra slags krig I den här världen -
- som får folk att vilja slappna av och klättra.
Jag är ledsen.
Ja, jag vet. Det är vi alla. Ursäkta mig.
Hon har fortfarande ventrikelflimmer.
Vi ger henne en elchock igen på 200, en till dos adrenalin.
Laddar upp.
- Bort med händerna. - Okej.
Det var den femte chocken. Fortfarande ingen hjärtaktivitet.
Hämta en till defibrillator.
- Och ett till par elektroder? - Ja.
- Dubbel dos elektricitet? - Det har funkat förut.
Ladda upp båda till 200.
Redo.
- Bort med händerna. - Okej.
Tre, två, ett.
Ladda om.
Scott, farfadern börjar bli rastlös. Han vill ha en uppdatering.
Båda maskinerna laddade med 200.
Berätta för honom att hon fortfarande kämpar, och vi med.
Tre, två, ett.
Jag stör ingen härute. Jag väntar bara på skjuts.
Jag är verkligen ledsen för att jag slösade er tid.
Lugna dig.
Arthur, jag borde inte ha skrikit på dig tidigare.
Sanningen är den att jag precis blivit en far.
Jag tog ut min sömnlöshet på dig.
Jag fattar sömngrejen.
Jag har två tjejer, vilket är varför jag tog det här jobbet.
Som jag hatar.
Ja.
Så... Är din nya unge en pojke eller flicka?
Tonårsflicka.
Tretton. Min man adopterade henne för några månader sen.
Det handlar bara om tidsplanering.
Två jobb, hennes grejer.
Inga farföräldrar som hjälper till?
Min mamma, hon ser efter barnen efter skolan, det hjälper mig och min fr...
Det hade varit trevligt, men det kommer inte hända.
Vill de inte hjälpa till?
Det är lite mer komplicerat än så.
Låt mig gissa. Dina föräldrar, förmodligen din pappa, -
- accepterar inte till att du är gay, så ni står inte varandra nära.
Och din mamma, även om hon är konservativ av sig, tar hans sida -
- för hon känner att det är vad som förväntas av en fru, även om det sårar -
- henne att inte kunna lära känna sitt nya barnbarn.
Vilken jäkla gissning, Arthur.
Det är skrämmande.
Det är skådespelaren inom mig. Vi studerar människors tillstånd.
Drew. Scott behöver dig, alla måste hjälpa till.
Jag kommer.
Och, Arthur, det har varit intressant. Lycka till.
Okej.
- Våga inte gå tillbaka in dit. - Det skulle jag inte. Jag...
Reaper Base, det här är Spartan 2, -
- vi är där om åtta minuter och är I behov av en akutoperation.
Håll ut, vi kommer ta dig dit.
- Duke, jag kollar till dig... - Jag är okej.
Rädda bara Greggs.
Sätt på dig dessa och ge mig din hand.
Du kommer sätta ditt finger I såret, -
- och trycka precis här på artären -
- och sedan rör du dig inte, annars förblöder han. Okej?
Jag sätter på celox på såret för att stoppa upp blödningen.
Det kommer hålla ett litet tag.
Flytta på ditt finger.
Han blöder igenom celoxen, jag måste byta den.
Håll så igen medan jag gör det och påbörjar en infusion.
Det kommer ordna sig, Greggsie. Du är snart tillbaka I Tampa.
Du kommer träffa Cindy och killarna, vi går på en Bucs-match -
- och ser dem misslyckas med en säker ledning igen.
Vi är fortfarande sex kilometer från Yuma.
Om han förlorar mer blod, kommer han inte klara sig två till.
Håll tätt.
Låt Amira förbereda OR, det kommer bli tajt om tid.
18:30
Tre, två, ett.
Hur kan jag hjälpa till?
Vad som helst som kan få hennes hjärta att börja slå.
Esmolol då? Jag har läst om det, det är stimulerande.
Esmolol.
Det är en bra idé. 25 milligram esmolol och förbered ett dropp.
Du? Hur länge har det här pågått?
Femtiotre minuter.
När ger vi upp?
Den gränsen passerade vi för länge sedan.
Ladda om igen.
Amira!
Amira, på med handskarna. Det är Greggs. Han förblöder.
Det var en skumpig resa hit. Hans sår håller på att expandera.
Skottskada I den vänstra femorala artären. Tack.
Vad hände där ute?
Det visade sig att Syrien inte är så vänligt. Förbered medan jag för in röret.
Transfusera fyra enheter av O-negativt och 1000 milligram tranexamsyra.
Jag är inne.
Jag placerar en ER-REBOA-kateter medan du tar en transplantation från blodådern.
Nu kör vi.
Efter allt detta kan jag inte säga till dessa Navy SEALS att deras chef dog.
- En moralisk skada? - Ja.
Det är en ny diagnos. Det är annorlunda från PTSD.
Det är när man gör något som man inte hade gjort vanligtvis.
Kanske på grund av en order, kanske för att du inte hade något val.
Är inte det vad krig handlar om?
Jo.
Men det här personligt.
Föreställ dig att du kör en M35 genom en trång marknadsplats.
Ett bakhåll uppenbarar sig från ingenstans.
Kulorna viner om dig, -
- du trampar gasen I botten.
Och helt plötsligt kör du över en kvinna.
Du ser hennes ansikte innan du kör över henne, vädjandet, rädslan.
Hon vet att hon kommer dö framför sina barn.
Men vad kan man göra? Man måste göra det.
Du måste rädda dina killar.
Är det Martins berättelse?
Nej, det är någon annans.
Hursomhelst.
Martin kommer gå med I en stödgrupp.
En dag kan han bli stark nog att dela med sig av sin -
- historia, men det är upp till honom.
Vill du ha ett jobb?
Vilket samtalsbyte.
Vad sägs om att bli en del av Bears?
De skulle behöva en. Men jag menade faktiskt...
Här. På SAM.
Vi kan påbörja ett program för veteraner.
Vi ger dem ett hem, ger dem den vård de förtjänar.
Jag ska tänka på det.
Okej.
Låt mig veta.
Okej.
Jag har tänkt på det, jag är med.
Vad ska jag annars göra med min tid?
Där har vi den positiva andan som jag älskar.
Okej.
Vill du gå och ta en kaffe?
Nej, jag vill vara här när han vaknar.
- Jag kan inte lata mig på jobbet. - Okej.
Jordan?
Ja?
Tack.
Nu är vi kvitt.
Välkommen till Gudstjänstlokalen.
Hur mår hon?
Jag ska vara ärlig, sir, det ser inte bra ut.
Men hon kämpar hårt.
Jag förstår inte varför hon skulle försöka ta sitt liv.
Hon försökte inte göra det.
Hon försökte bli av med tumören. Två väldigt olika saker.
Ungar tänker inte klart nuförtiden.
Jag gav henne ett hem, kläder, mat...
Jag hade redan gått I pension när jag tog hand om henne.
Hennes mor...
Hennes mor var upprorisk.
Jag försökte bara ge Tina lite struktur I sitt liv.
Det här kanske är Guds sätt att berätta för mig... -
- att jag inte gör tillräckligt.
Eller så kanske det är Guds sätt att säga dig att du inte kan kontrollera allt.
Jag vet att jag inte kan det.
Är du kristen?
Jag växte upp som en.
Vill du be med mig?
Jag behöver all hjälp jag kan få.
Visst.
Ladda om.
Herregud!
- Hon har normal sinusrytm. - Ja!
Bra hjärtaktivtet på ultraljudet.
Välkommen tillbaka, Tina.
Sextioen minuter.
Hon var död I 61 minuter och du återupplivade henne.
Fortsätt koncentrera er allesammans, vi är inte klara än.
Nu tar vi upp henne till OR och avslutar detta.
22:52
Ditt barnbarn kommer klara sig.
Det var en svår operation, men hon kommer bli helt återställd.
Och vi tog bort hennes tumör.
Tack.
Det var verkligen ett mirakel.
Det var det faktiskt, mr Mills.
Jag visste att om jag bad tillräckligt mycket, -
- skulle du och Herren lyckas.
Vad du än gjorde verkar ha funkat.
Så tack för dina böner.
Jag är ledsen över vad hon har förlorat.
Förlorat?
Hon har blivit räddad.
Men den där transfusionen -
- kommer kosta henne ett evigt liv I paradiset.
Där är min älskling.
Farfar?
Ta din tid.
Jag kommer tillbaka om en stund.
Farfar, jag är så ledsen.
Du.
Vi gjorde det, du räddade honom.
Vi skulle aldrig ha varit I den här situationen från första början.
Du har rätt. Det kostade nästan Dukes och Greggs liv.
Du kanske har lärt dig din läxa då.
Kanske.
Just nu vill jag bara ta mig en sup.
Bjuder du eller jag den här gången?
Jag bjuder.
- Verkligen? Förvånande. - Passa dig.
Jag ser att mina saker är tillbaka.
- Någon måste ha lagt dem fel. - Ja, någon.
Bra att du lade tillbaka dem. Det är den Kenny som jag känner.
Jag vet inte vad du pratar om.
Jag pratar om att övervakningen sa att -
- de såg dig gräva genom soporna därute.
Det måste ha varit någon annan stilig man.
Men jag kan säga så här, att efter det jag har sett ikväll, -
- livet är för kort för att oroa sig för småsaker.
Vilken jäkla kväll, Molls.
Det Scott gjorde? Jag kommer kanske aldrig se något sådant igen.
Jag gjorde min del.
Du lämnade din mobiltelefon härute.
Den har surrat konstant den senaste timmen.
Tack.
Hej, Drew, det är mamma.
Jag är så ivrig över att få träffa Rick och Brianna. Tack för inbjudan.
Ditt sms var verkligen rörande.
Det var så vackert uttryckt. Jag hade ingen aning om att du kunde skriva så där.
Varsågod.
Du lämnade din telefon på bänken utanför. Jag tog mig friheten till att sms: a din -
- mamma, för att säga hur svårt det är för dig och Rick, hur mycket du behöver henne.
Du gjorde vadå?
Vill du ha henne I ditt liv eller inte?
- Ja, men... - Jag säger det igen, varsågod.
Jag stannade för att se din reaktion, så kan du skjutsa hem mig?
Visst, nu drar vi.
Tack för att du lät mig bevittna det där, Scott.
- Jag kommer aldrig glömma det. - Det borde du inte heller.
Allt är möjligt.
Sextioen minuter.
Jag vet inte ens vad jag ska säga till dig.
Vad höll igång dig?
Vad såg du som fick dig att tänka att du faktiskt kunde rädda henne?
Var det EEG, ett prov...
Nej, jag såg ingenting. Jag bara visste att jag kunde det.
Jag kände en speciell kraft ikväll, Jordan, som jag inte har känt på länge.
Vad för något?
Det var jag... -
- som tog kontroll över vem jag verkligen är.
När Tina skar sig själv ikväll, -
- tog hon kontroll över sitt liv.
Och I det ögonblicket insåg jag att jag inte har gjort det.
Sedan jag flyttade hit har jag bara tappat kontrollen, -
- tagit steg tillbaka och gått omkring här som på äggskal.
Ragosas regler.
Trasslet med dig, och mig, och T.C.
Alla andra här är veteraner -
- och jag känner mig otillräcklig för jag har aldrig varit med i...
Det gör dig inte otillräcklig.
Nej, jag vet det. Men det är så jag känner.
Mitt självförtroende försvann.
Och sedan Malik, och sedan fick jag mitt återfall.
Men inatt...
Var jag den som jag alltid var, -
- som aldrig accepterar ett nej, som alltid bestämmer. Inatt... -
- var jag mig själv igen.
Jag är tillbaka.
Jordan, jag kan göra saker som andra människor inte kan.
Och jag kommer inte tassa runt här som på äggskal längre.
Det här är mitt OR.
Det här är mitt sjukhus och vi kommer göra saker på mitt sätt.
Okej då.
05:153