20:47
- Ah. - Hej.
- Hur mår du? - Okej.
- Jag har en sak till dig. - Ah, nyckeln till ditt hjärta.
- Till min lägenhet. - Åh, din slösare.
Vad kostade det... hela tio kronor?
15 inklusive moms. Men, du är värd det.
Vad bra. Nu behöver jag inte använda den som ligger under blomkrukan.
Det där är den från under blomkrukan. Men den är din nu.
42 år gammal man, fullt hjärtstillestånd efter elchock!
- Ingen puls sen han kom in. - Okej, okej. Trauma 2, kom igen.
Han är vaktmästare, jobbar I en kontorsbyggnad på natten.
Han hade frun och barnen med sig på jobbet -
- när han kopplade in en golvpoleringsmaskin,
- och pang! Fick en elchock. - Okej. Förbered en intuberingsbricka -
- med en MAC 4. Jag behöver en antekubital fort. Ett, två, tre.
Tack.
- Jag har ormar I halsen! - Ja! Det är okej.
Jag har varit här 12 gånger, och ingen vill behandla mig!
- Det är inte sant. - Vad har du för problem? Vad händer?
- Ser ni hur de vrider sig?! Ser ni dem?! - Nej. Jag ser ingenting alls.
- Bara lugna dig. Såja. - Jag... få bort dem!
- Öppna munnen. Låt mig få se. Öppna nu. - Jag ser ingenting, mannen.
Okej. Åh, ja.
- Jag ser en mockasin och en snok. - Va?
Okej, vi måste göra en omedelbar ormborttagning.
Jag behöver Brevital, ringpincett.
Slappna bara av. Okej?
- Ta det lugnt, okej? - Brevital, tio milligram per milliliter.
Okej, sir.
Okej. Okej, då lugnar vi oss.
Okej. Vi har runt 20 sekunder på oss.
- Då kör vi. - Okej.
Vad är det vi gör här?
Den här mannen tror att han har ormar I halsen.
Om han tror att han blivit behandlad, kommer han inte tillbaka.
Jag har sett det många gånger. Då så. Ta på honom den.
Vi har ett par fallskärmshoppare vid Tower of the Americas.
En fallskärm vecklades ut, den andra...
- Oj. - Jo.
Hans landning gick inte bra. T, Gwen är redan där. Du måste...
- Okej, jag sticker. - Ta Chavez, han är ledig.
Han har tjatat om att komma ut och jobba.
Okej, det gör jag.
Okej. Muskelsmärta, frossa, illamående...
Ingen bra kväll, va?
- Jag fick henne att komma in. - För ingenting.
Allvarligt. Jag har en hemsk baksmälla och kanske håller på att få influensa.
Det var snällt av dig att köra mig hit, men du behövde inte.
Hur tror du jag fick priset “årets ST-läkare”?
Regents Hall!
Hon har 39,5 grader feber. Pulsen är 120.
Okej, det låter som mer än en baksmälla, så vi måste ta lite fler prover.
Nej. Nej, nej, nej. Det enda prov jag har är ett viktigt kemiprov, -
- som jag inte ens har pluggat till, så...
Vi går.
Jag kan komma tillbaka om jag behöver, men jag mår bra. Verkligen.
Lorelei!
Paul, hämta Ambu-blåsan.
Han har hjärtflimmer!
Defibrillatorn till dr Alister, tack.
Undan.
Fortfarande flimmer. Ladda igen.
Ladda till 200.
Undan!
Kom igen, kom igen, kom igen. Undan!
Stark karotid. Välkommen tillbaka!
Michael, kan du prata med familjen?
Maria Hinojosa?
Sí, doctor!
Nej, nej. Jag är inte, uh...
- Jag pratar engelska. - Bra.
Det gör jag med. Så, du kan prata med oss. Vi kan tolka.
Okej. Så, ni jobbar med era föräldrar?
Jobbade du med dina föräldrar, också?
Vi städar kontor med dem på kvällen.
Ja. Jo, typ. Jag, ehm...
Jag brukade jobba med min pappa och...
Vet ni vad? Jag har en idé. Vill ni komma med mig?
- Biljard! Kan vi spela? - Såklart. Det är därför det är här.
Jag vill bli doktor när jag blir stor.
- Jag också. - Gracias.
Hej, du där!
Ja! Här. Bra.
- Vad har du? - En felaktig fallskärm.
Som det ser ut kan han ha en ryggradsskada.
Jag ville inte flytta honom förrän ni kom.
- Värden? - Jag är osäker.
- Jag har inte kommit till honom än. - Jag ser varför.
Det där är inte han. Härborta.
Det är han.
Okej... Wow.
- Har han puls? - Knappt.
Jag tar av fallskärmen.
Hur ser han ut?
Värsta landningen nånsin.
23:03
Fallskärmshoppning kan skada dig även när du gör det rätt.
Jag känner fortfarande några av mina hopp.
Jag hoppade inte så mycket som du gjorde med pyjamas, -
- men mina vrister är fortfarande ostadiga.
Okej. Ett, två, tre!
Är det därför du gör yoga? Terapi?
Ja. Så kan man säga.
Vet du, jag skulle göra lite fallskärmshoppning själv, -
- sen gjorde jag misstaget att berätta för Jordan.
Det gillar jag med att vara singel. Jag får göra vad jag vill.
Okej. Han är redo för transport.
Försiktigt, försiktigt.
Hej.
Hej, Lorelei. Hur mår du?
Ganska bra, med tanke på att jag slog huvudet I golvet tidigare.
Hon har förhöjt antal vita blodkroppar, men urin och elektrolyter är normala.
Okej. Och öm här, också?
Dubbel-aj. Snälla sluta. Det gör mig illamående.
Jag är orolig att du har en gynekologisk infektion, -
- dr Cummings gör en gynundersökning för hitta orsaken.
Snälla, säg att ditt namn är dr Cummings -
- och att du gillar att referera till dig själv som tredje person.
Det är jag inte, men det kommer gå bra. Och jag kollar till dig senare, okej?
Okej... Ehm... Syster?
Tar en CT, ett kemiskt, och en full CK så att hon inte går in I rhabdomyolys -
- och be Ragosa berätta för familjen att vi ska ta prover.
- Det ska jag. - Hej, kompis. Jag är frisk nu.
Inte tack vare dig.
Hej, Toph. TC och dr Chavez är på väg tillbaka.
- Ett möjligt ryggradsbrott. - Hopp från en byggnad, vad trodde du?
Så, vad tycker du om den här Chavez?
Bra kirurg.
- Jag har börjat gilla honom. - Nej, nej.
Jag menar de ständigt fjäskande Kumbaya-vibbarna.
Jag vet inte, mannen. Han irriterar mig.
- Tror du han fjäskar för Krista? - Aldrig. Han är inte hennes typ.
Va? Snygg, ex-militär kirurg som tjänar mycket?
- Tror att han är alla tjejers typ. - Tro mig... det är han inte.
Jag vet inte. Folk gillar att dölja såna saker på jobbet.
Den elchockade mannens fru är I fikarummet, -
- och hon vill tala med en läkare.
Jag tar Ragosa dit för att förklara för dem.
Okej, spänd buk.
Vi måste ta ett ultraljud när vi kommer till sjukhuset.
- Blodtryck... 90 över 60. Puls... 130. - Andra litern är klar.
Okej, när vi kommer till sjukhuset, -
- tar vi en traumapanel och blodtyp och ett korstest.
- Ja. - Sekundära undersökningen klar.
Han bästa chans att överleva är att snabbt komma till operation.
Då gör vi det. Will, du kommer klara det. Du klarar det, kompis.
Okej, ni två. På rad. Här får ni se.
- Där och där. - Fem dollar?
Det är inte för att spela bort. Det är till godis.
- Och använd inte allt på en gång. - Varför inte?
Jag vet inte.
Det brukade min pappa säga till mig, men jag förstod det aldrig.
Okej, sätt igång. Kör hårt!
- Ja! - Ja!
Will?
Will? Herregud. Will.
Ja, det här är, eh... det här är Kim, Will's, eh...
- Eh, flickvän. - Som har en hund.
- Hej, jycken. - Max är Wills.
Jag var ute på promenad, kom så fort jag kunde när jag hörde.
Okej. Jag tar hunden. Han är precis utanför, okej?
- Okej. - Vänd på honom.
- Kommer han bli okej? - Han är I dåligt skick.
Vill inte vara kort, men han måste opereras och vi behöver medgivande.
- Vem fattar hans medicinska beslut? - Jag. Det gör jag.
Snälla, gör bara vad ni behöver för att rädda honom.
Okej.
Kan du följa med mig? Snälla, snälla.
Kan du... kan du flytta ner lite grann?
Bra, bra.
Det finns en... en tampong därinne.
- Va? - Ja, den är... -
- den är fast däruppe, um, ganska... ganska ordentligt, faktiskt.
Någon aning om hur... hur länge den har varit där?
Nej. Ärligt talat, jag kommer ihåg att jag tagit ut en, men...
Jag måste ha råkat sätta in en till.
F-M-L. Jag ska aldrig bli full igen.
Visste du att du har ett utslag under fötterna?
Jag, ja vet inte ens vad det är.
Men du skulle se våra studenthemsduschar.
Okej. Jag tror att det här kan vara toxiskt chocksyndrom.
Är det illa? Det är illa, eller hur?
Det skulle det vara om vi inte hade hittat det tidigt.
Den goda nyheten är att vi gjorde det, så vi kan behandla det.
Vilken lättnad.
Vet inte hur “död på grund av tampong” skulle se ut på min gravsten.
Du kan klä på dig nu.
Jag ska skicka... -
- tampongen till labbet för att göra en gramfärgning och bakteriekultur, -
- och du får börja med antibiotika.
Vi börjar med 600 clindamycin.
Och, eh, ja.
Är du okej?
Vad är det?
- Hjälp! Hjälp! Mamma! - Isabella!
- Mamma! - Doktor! Doktor!
Ge henne 5 nebuliserad albuterol.
Mamma sade att hon hade astma när hon var liten, -
- men hon har inte haft en attack på flera år.
Okej, säg till henne att stress kan leda till ett återfall.
Såja, Isabella. Du är jätteduktig.
Ett stort, djupt, långsamt andetag.
TC! Här ute! Det är brodern.
- Åh, vad fan? - Det blir bara värre!
Okej, Drew!
På väg! Vi tar honom till Trauma 3.
- Är det här flickans bror? - Ja.
Det här börjar bli konstigt.
01:13
Han kompis sa att hans fallskärm inte vecklades ut.
Han hade tur som slog I trädet innan han slog I bussen.
Var någon I bussen?
Nej. De var parkerade över natten som tur var.
Så, med andra ord, det kunde varit mycket värre.
Det är otroligt att det inte finns skador på ryggraden.
- Ja. - Herregud.
- Vad är det där? - Multipla massor.
Det... det är antagligen cancer.
Ser du vävnadsklumparna? Det betyder att det har metastaserat.
- Vi ska väl ta ut det? - Inte utan medgivande.
Jag ska göra ren mjälten och kalla på en onkolog.
Du borde prata med flickvännen och få hennes medgivande.
Ja. Okej.
Hej. Så, labbet säger att... tampongen var täckt av sädesvätska.
Så nu vet vi hur hur den åkt upp dit.
Jo. Så lyssna, jag är egentligen inte, -
- eh, bekväm med att prata med Lorelei om det.
Paul, hon är inte din farmor. Det är ditt jobb. Gör det bara.
Vet du hur många infekterade penisar jag har undersökt?
- Det är inte roligt. - Åh, jag har en hund att mata.
Jösses, jösses.
- De tycker om ost, va? - De får gas I magen av det.
Ledsen. Borde ha tagit med mat till honom, men jag tänkte inte.
- Kim, kan jag prata med dig? - Är Will okej?
Vi hittade någonting.
- Vad sägs om jordnötssmör? - Du är ingen hundperson?
Var är hunden?
Han är kopplad utanför, och skäller som en galning.
Jag skulle också skälla om någon lämnade mig därute.
Vet du vad? Ge mig min smörgås. Det är kyckling, han kommer gilla det.
Kan inte du prata med Lorelei?
Nej. Du måste göra det. Jag har en lumbalpunktion.
Kom ihåg bara, om du känner dig obekväm, föreställ dig hur obekväm hon känner sig.
Okej, vi har två sjuka barn. Vad visade din undersökning av pojken?
Godartad buk, men beständig kräkning och diarré.
Låter som maginfluensa.
Men ingen feber, och det förklarar inte flickans andningsproblem.
Det kanske är psykogent.
Två olika känslomässiga respons på att se sin pappas trauma.
- Inom minuter av varandra? Osannolikt. - Jag trodde det kunde vara matförgiftning -
- så jag frågade mamman var de handlar, vem som lagar mat, -
- om de har använt växter från trädgården...
- Bra initiativ. - Tack.
- Och...? - De äter samma sak varje dag.
Men hon sade att de har varit mycket trötta på sistone.
Förmodligen för de jobbar på kvällarna som vaktmästare.
Vissa måste göra det de måste för att överleva.
Jag började jobba vid 12 års ålder.
Om det hjälper, kan jag ta tag I det här... -
- vara mellanhand med all information.
Okej, du får jobbet. Vi löser det här. Jag hatar att se sjuka barn.
Jag ska kolla honom.
Toph, du har ett samtal på linje tre om fallskärmshopparen.
Låt mig gissa... de vill stämma staden för att de ställde en buss I vägen.
Ja.
Vad? Hur är det ens möjligt?
Eh... Okej. Det verkar som att du råkade ha samlag med tampongen inne, -
- vilket är... Det var då den fastnade där uppe.
Men, du skojar väl? Jag har inte ens haft sex på typ åtta månader.
Om det här inte är del två av den obefläckade avelsen, -
- kan det här inte ha hänt.
Jag har inte haft sex, så hur har sperma kommit in I mig?
- Hon har fortfarande bronkospasm. - Prova lägga till Atrovent.
- Är det okej om jag pratar med henne? - Ja, såklart.
Vi är klara här. Ses senare.
Det finns en massa spel på den där som min dotter älskar.
Coolt!
Hur mår min bror? Kräktes han verkligen på en sköterska?
Åh, ja. Han fick henne ordentligt.
Just nu vilar han och din pappa också.
Bra. Han jobbar för hårt.
Det är dags för dig att vila nu också, okej?
Du kommer må mycket bättre innan du vet ordet av.
Kan du skicka in min mamma? Jag vill visa henne de här spelen.
- Ja. Absolut. - Tack.
Flickvännen sa att han hade cancer för några år sen, -
- men den har varit borta ett tag. Hon är ganska förtvivlad.
- Det här är svårt, ganska avancerat. - Hon vill att vi gör allt vi kan.
Bra. Vi startar debulking-processen. Har du gjort en leverlobektomi?
- Nej. Nej, det har jag inte. - Då får du det idag.
Vi gör ett ultraljud först. Jag vill kartlägga gallträdet.
Jag vill inte att någon galla ska läcka.
Dr. Zia, hur kan vi stå till tjänst?
Du måste sluta med vad du gör på en gång. Han kan inte opereras.
Vad?
Du är inte Wills hälsoombud. Hans bror är det.
- Jag pratade precis med honom I telefon. - Nej. Wills bror ljuger.
Han ljuger inte, Kim.
Han faxade över bevis.
Där är hälsoombud och en 0-HLR signerad av Will för tre månader sen.
Han visste att hans cancer var tillbaka.
- Varför sa han inte det till mig? - Jag vet att det här är svårt...
Ni måste operera honom. Jag lovar att han skulle vilja det.
Jag skulle vilja operera honom men jag är ledsen.
Jag kan inte, okej? Jag måste respektera hans önskemål.
Jag kan inte låta Will dö.
Jag ska skaffa en advokat, och jag ska kämpa det här.
Det här är inte över.
Hej, Rick!
- Hej... - Vad har du gjort?
Skadat benet?
Ja, jag vet inte. Kanske. Det är säkert ingenting.
- Har du en stund? - Ja.
- Ja, låt mig bara hitta Drew. - Helst inte.
Jag menar allvar.
02:43
Bråkar du med Drew?
Nej. Men, du vet. Han berättar säkert allt för dig.
Kanske inte allt. Det är säkert en omställning.
Och jag menar inte med din amputering. Men det är det.
- Jag menar bara att leva ihop. - Ja. Det är en omställning.
Är det brutet?
Nej, men det är en ganska ordentlig stukning. Vi måste spjäla det.
- Vad? - Jag stukade vristen.
Säg det. Jag stukade min enda vrist.
- Rick... - Nej, nej. Jag skojar med dig.
Jag förlorade mitt ben, inte min humor.
Jag är ledsen. Jag är bara inställd på arbetsläge.
- Vi ska se till att spjäla dig. - Okej.
Åh, försiktigt.
Har du något emot om jag tittar på ditt andra ben? Bara snabbt?
Ja.
- Jag har det. - Okej.
Vet du vad? Jag skulle vilja få in dr Chavez här en liten stund.
Han tar över Scott's kirurgifall, -
- och det skulle vara bra att uppdatera honom.
- Okej. - Okej, jag är strax tillbaka.
Han är vår lilla hemlighet.
Det är alldeles för kallt ute för den här stiliga killen.
- Han är så söt. - Jag vet.
Han påminner mig om min gamla hund Cooper. Visst gör du det, vännen?
- Jocelyn, tack så mycket. - Inga problem.
Vi ses, vännen.
Så, jag pratade med Lorelei.
Hon svär att hon inte har haft sex på åtta månader.
Hon kanske är generad för att du är en manlig läkare -
- och nära hennes ålder, så det kan vara lite...
Genant? Jo. Nu är hon upprörd. Vet inte vad jag ska göra.
Okej. Då ska jag prata med henne tillsammans med dig. Kom.
Så nu ska du prata med henne?
Jag menade det på ett bra sätt.
Jag sade till honom, och jag säger till dig, jag har inte haft sex nyligen.
Ni tror att jag ljuger, jag ljuger inte. Jag har levt som en nunna.
Okej.
Mer eller mindre.
Mer eller mindre?
Det är okej. Allt du säger stannar mellan oss.
Häromnatten var jag på en studentfest med en av mina vänner -
- för hon gillar verkligen en kille där. Och vi drack, och...
Någon gav oss en tablett, och sa att det var Molly.
- Okej. - Jag tog bara lite, -
- men efter det är resten av natten suddig.
Det har aldrig hänt mig förut.
Okej. Molly ger inte minnesförlust, -
- så jag vill göra ett toxikologiskt test för att identifiera vad du har tagit.
Okej. Håll ut bara.
Okej.
Hon var lite mer tillmötesgående nu. Vad tror du har hänt?
Jag är osäker. Vi gör det toxikologiska testet och ser om det säger -
- det hon inte gör, okej?
- Rick. - Hej.
- Det är dr Chavez. - Hej. Trevligt att träffas.
- Trevligt att träffas. - Krista uppdaterade mig.
- Hur är smärtan efter operationen? - Lite irriterande.
Det där är inte så lite.
Det där är en serom. De kan vara ganska smärtsamma.
Jag tål det.
Det tror jag säkert, men jag måste aspirera.
Vilket bara är ett fint ord för att sticka mig med en stor nål.
Ja, mer eller mindre.
- Rick? - Hej.
Jocelyn sa att du var här. Är allt okej?
- Jo, allt är bra. - Du skadade din vrist. Får jag titta.
Nej, nej, nej. Det är okej. Krista tog hand om det.
Gjorde hon?
Det visste jag inte.
Så hur länge har du varit här?
Han har en serom som jag måste aspirera.
Dr Chavez, Topher behöver prata med dig om hopparens hälsoombud och 0-HLR.
- Okej, jag kommer strax. - Gå du. Jag kan aspirera.
Okej. Trevligt att träffa dig.
Ja.
Jag tror jag kan göra det. Du har gjort tillräckligt.
Tack.
Jag försökte. Vi kan inte operera hopparen.
Jag pratade precis med sjukhusadvokaten, broderns advokat och Kims advokat.
Jag vill aldrig prata med en advokat igen.
Okej, Kim sade till mig att hon tror att hon kan vinna.
Vår advokat säger att hon inte har något fall.
Om hon var hans fru, skulle lagen se det på ett annat sätt.
De har varit tillsammans I flera år okej?
Hon känner honom bättre än någon annan, och hon vill ta bort tumörerna. Så...
- Vi borde ta bort dem. - Jag håller med.
Det här suger, men han skrev under 0-HLR: en utan att säga något.
Av en anledning.
Hur ofta har vi sett folk skriva på 0-HLR, men så fort det går illa -
- kräver familjen att vi ska återuppliva dem?
Om brodern var här, skulle han kanske tänka om.
Vet du, TC, jag är inte säker på det.
Ibland ser du en familjemedlem I nöd, och då blir det lättare.
Inte enligt min erfarenhet... Du kämpar tills du inte kan kämpa längre.
Okej, hur mycket jag än älskar en god debatt, -
- vad vi skulle eller inte skulle göra är oviktigt, så tills vi hör annat, -
- kan vi bara hålla honom stabil och bekväm.
- Inga heroiska ansträngningar. - Läkare, vi behöver er!
Mamma! Mamma! Mamma! Hjälp henne någon!
- Har hon haft anfall under hela tiden? - Ja.
- Få det att sluta! - Okej, vi tar 10 Diazepam.
Ge mig en Ambu-blåsa och ge dropp.
Jag kan inte få dit en dropp. Hon rör sig för mycket.
Okej. Ge den till mig. Jag tar det intramuskulärt.
Vad är det som händer med den här familjen?
Kom igen.
Allt jag ville göra var att läsa en bok på soffan, och ljuset försvann.
- Jag försökte byta ut en glödlampa. - Vänta, så du gick upp på en stege?
Rick, våra tak är 3,5 meter höga.
Varför väntade du inte bara tills jag kom hem?
För att jag är din pojkvän, inte ditt barn. Därför gick jag till Krista.
Jag vill inte att du ska behöva göra varje liten sak för mig.
- Ta det lugnt, okej? Det är en glödlampa. - Ja, precis. Det är bara en glödlampa.
Jag var en kille som I princip kunde bygga ett hus från grunden.
Det kommer bara ta lite tid att vänja sig.
Med vad? Verkligen. Vänja sig vid vad?
Glöm att jag aldrig kommer kunna leda mina trupper I strid igen.
Glöm att vi aldrig kommer kunna klättra Machu Picchu som vi pratade om.
Glöm att jag aldrig kommer kunna bygga ett hus från grunden.
Jag kan inte ens byta en glödlampa.
Har du någon aning om hur det får mig att känna?
- Jag vet att det är svårt. - Nej, det vet du inte.
Du kan föreställa dig, men du förstår inte hur det är.
Varje dag försöker jag göra något som jag brukade göra...
Jag blir påmind om att jag inte är den killen längre.
- Men till slut kommer du... - Drew, sluta!
Snälla.
Sluta försöka göra allting bättre. Du kan inte.
Jag uppskattar allt du har gjort för mig. Det gör jag verkligen.
- Och jag älskar dig. - Och jag älskar dig.
Drew, jag vet inte vem jag är längre.
Jag är inte killen du blev kär i.
Jag är inte ens en kille jag gillar längre.
Jag är ledsen. Jag kan inte göra det här.
Göra vadå?
Jag flyttar ut.
Det är okej, Maria. Du hade bara ett krampanfall.
Vi ska ta med dig upp för att ta lite prov.
Lorelei's toxikologiska test kom tillbaka negativt.
Det har gått 48 timmar, så drogen är nog borta ur hennes kropp nu.
Ser ut som att studentläkaren är tillbaka för att hämta henne.
- Vad gör vi? - Jag tror att vi pratar med henne igen.
Jag kommer strax in.
Jag tog honom runt kvarteret. Han gjorde sina behov.
Såklart han gjorde, för han är en duktig pojke! Ja, det är han!
Tack så mycket. Jag uppskattar det. Kom då, vännen!
- Hej, Drew. Vill du träffa Max? - Nej.
Okej.
- Hej, Drew, har du en stund? - Inte direkt.
Kom igen, Drew. Kom. Jag är ledsen att jag inte kom och hämtade dig, -
- och Rick bad mig att inte göra det, och jag visste inte vad jag skulle göra, -
- och jag vill inte hamna mellan er.
- Du behöver inte oroa dig för det längre. - Vad menar du?
Drew, jag har en axel som är ur led. Kan du ta det?
- Kan ingen annan? - Alla andra är upptagna. Kom igen.
Jag tar det. Vi hörs sen.
Ja.
Hej, dr Chavez, är fallskärmshopparens flickvän kvar fortfarande?
Hans vän gav mig några av hans saker.
- Jaså? - Ja.
Nej, han mår inte så bra faktiskt. Det har blivit komplicerat.
Får jag bjuda på en kopp kaffe, och berätta om det?
- Okej. - Jag är glad att du mår bättre.
Trodde aldrig att jag skulle längta till min trista säng I studentrummet.
Åh, här.
Kom igen, va?
- Är... är du okej? - Jag känner mig lite skakig.
- Jag kanske borde... - Sitta ner en stund? Definitivt. Kom.
Jag tyckte du sa att du mådde bra.
Ledsen. Det kanske är för att jag inte har ätit.
Okej, jag skulle vilja undersöka henne, så kan du gå ut är du snäll?
- Tack. - Absolut.
Jag skulle vilja kolla din puls, okej?
Det är inget fel med min puls.
Fick bara en minnesbild häromkvällen.
Det är lite suddigt, men -
- jag minns att jag var på festen och att jag var lite borta -
- och Kyle var där.
Han följde med mig till mitt rum -
- och trängde sig in.
Jag var för svag för att hålla honom borta.
Han... Han våldtog mig.
Vännen. Jag är så ledsen.
Snälla, ni måste göra något. Snälla, bara gör något!
Han kraschar. Hjärtfrekvens och syrenivå sjunker.
Diffus ronki. Han måste ha aspirerat. Hämta en intuberingsbricka.
Nej, nej. Nej, han har en 0-HLR. Det vet du.
Snälla, ni måste hjälpa honom.
T, nej. Hör du mig? Han har en 0-HLR.
Så hans bror kan stämma mig, okej? Jag är på Kims sida.
Du kan inte bara strunta I vad jag säger. Jag leder det här skiftet.
Okej, det är inget personligt. Jag struntar I vad alla säger.
Kolla, jag är inte alla. Jag hatar den här delen av jobbet.
Så gör inte den här delen av jobbet, okej? Gör det på ditt sätt, -
- inte det sätt du tror att det är meningen att man ska göra.
Antingen gå, och jag säger att du aldrig var här, eller kom och hjälp.
Tack.
Jag borde inte ha druckit så mycket.
- Jag borde inte ha flörtat med honom. - Lorelei, det är inte ditt fel.
Det spelar ingen roll hur mycket du drack, -
- vad du hade på dig, vad du sade, vad du gjorde.
- Om du inte ville, hade han ingen rätt. - Han är precis utanför.
Vi kan kolla DNA och få den jäveln gripen.
- Paul. - Du måste inte bestämma dig direkt.
- Paul. - Om du vill anmäla...
- Paul, sluta! - ...ju fortare vi samlar...
Vid det här laget, är inget vi samlar in godtagbart.
Beviskedjan bröts när du undersökte henne.
Jag är så ledsen.
Så han kommer att komma undan med det här?
Bevismässigt, är det ett bakslag.
Men vi hade inte kunnat veta.
Vi ska göra allt vi kan.
Okej, jag måste prata med Paul.
Jag är tillbaka om några minuter, okej?
Paul.
Okej, du måste lugna dig. Det här är inte ditt fel.
Vem som helst av oss hade gjort samma sak.
Ja, det är hemskt, okej?
- Men vi kan inte veta säkert. - Men vi vet, okej? Hon blev överfallen.
Det tror jag också, men vi är inte polisen.
Men vi kan ringa dem, va?
Det är inte upp till oss. Okej, hon kanske inte vill.
I slutändan är det hennes beslut.
Och vissa personer, de behöver ta små steg.
Okej?
Ja. Okej, okej. Jag förstår. Jag bara... Jag gillar det inte.
Inte jag heller.
Så, du intuberade Will.
- Det gjorde jag. - Det borde du inte ha gjort.
Han ville inte lida, okej?
- Han skrev på en 0-HLR. Det var hans val. - För tre månader sen.
Vem vet vad han skulle vilja idag.
Det gör faktiskt jag.
Gwen gav mig hans saker, och jag hittade hans plånbok.
“Du gav mig allt, Kim. Jag älskar dig.
Tids nog hoppas jag att du kommer förstå mitt beslut.
Jag ville inte belasta dig, -
- och jag behöver låta mitt liv ta slut som jag levde det, på mina villkor.”
Du hade fel, TC.
Han öppnade inte sin fallskärm med flit.
Han ville dö.
Vi vet vad du gjorde, ditt svin.
- Vad? - Du är en studentläkare.
Du är ansvarig för de där ungdomarnas säkerhet!
Istället våldtog du henne!
- Vad är det för fel på dig? - Våldtog? Låt mig vara!
Hon berättade för oss, okej? Du följde henne till hennes rum, och sen...
Och vi hade sex! Vadå då? Hon var helt över mig.
Jag gav henne bara vad hon ville ha.
Lorelei kunde inte ens säga vad hon ville för att hon var drogad.
Men du bestämde vad du ville. Du tog det med våld, eller hur?
Nej. Det var inte så det gick till.
Var hon ens vaken när du gjorde det?
Jag behöver inte stå till svars för dig.
- Du går ingenstans, okej? - Okej. Ur vägen.
Paul!
Åh, herregud.
- Hallå! Hallå! - Din jävel!
Få bort honom från mig!
Efter allt som Kim har gått igenom nu måste vi ge henne lappen.
Hon mår tillräckligt dåligt redan. Varför göra det värre?
Vad menar du? Ska du inte göra det? Hon förtjänar att veta.
Nej. Nej, nej. Så att hon ska plågas av skuld att hon inte såg tecknen?
Så hon beskyller sig själv för något som inte var hennes fel?
Jag vet, men... Det här är hans sista ord till henne.
Och ibland gör de sista orden mest ont.
Hej, vännen, jag vet att du har frågat om din mamma.
Det var läskigt det du såg. Men oroa dig inte.
Läkarna kommer ta riktigt god hand om henne. Hon kommer bli okej.
- Isabella? - Jag hör dig inte!
- Okej, se på mig. Jag är strax tillbaka. - Varför hör jag ingenting?
- Ett ögonblick. - Mr. Ragosa, snälla hjälp!
- Hej, TC, Topher! Flickan kan inte höra! - Ja. Okej, vi kommer.
Kan du prata med mamman? Hon skriker om någon som heter Rosario,
- men vi kan inte hitta honom. - Jag tror inte att Rosario är en person.
Jag tror att hon ber om sina radband. Kolla hennes handväska.
- Okej. - Ta nycklarna och jag kollar deras bil.
Du, tuffing, kom med mig.
Jag blöder. Jag ska stämma hela det här sjukhuset!
- För vadå? Jag såg inget. - Inte jag heller.
Där har du, vännen.
Okej. Först av allt, du var som en aggressiv hund därinne, baby.
Du gav dig verkligen på honom. Du gav honom en rejäl smäll.
Men vi måste jobba på din vänster, okej?
Din vänster... hur startade det där?
Han våldtog min patient.
Wow. Jaså?
Ja.
Bra fight. Jag är stolt över dig.
Blodtrycket sjunker.
Hennes lungor är fyllda av sekret. Vi måste intubera.
Ge henne ketamin nu.
- Hennes värden är nere på 70%. - Jag tror jag kom på vad som är fel!
Jag hittade jordbruksredskap I bilen, och barnens stövlar var helt leriga.
Jag tror det är insektsmedel, förmodligen från ett andra jobb på fälten.
Insektsmedel. Kräkningar, lungödem, hörselförlust...
- Allt pekar på organofosfatförgiftning. - Organofosfat ska vara förbjudet.
- Hennes värden går inte upp. - Blodtrycket är nere på 65. Hon kraschar!
Vi måste gå på det här. Hon behöver atropin. Ragosa, ta det här.
Intravenöst är isatt.
- Ge mig en spinalnål. - Michael, Betadine. Kör.
- Okej, vännen. Stanna hos oss. - Kom igen, kom igen.
Det fungerar inte.
Jo. Där har vi det.
Okej.
- Wow, det där var... - Bra jobbat.
- Bra att du studerat. Är du okej? - Ja. Ja, jag bara...
Du blev skakis. Det är okej. Om du vill vara läkare, vänj dig vid det.
Inget du kan plugga för.
Hej, Kim.
Vi hade så många planer.
Forsränning I Chattooga.
Tandemskärmflygning I Kapstaden.
Vi skulle äntligen springa med tjurarna den här sommaren.
Jag trodde vi skulle hinna med allt till slut.
Det kommer från ingenstans. Eller hur?
Min son spenderade den sista delen av sitt liv på sjukhus.
9 år gammal.
Inget jag kunde göra för honom.
Det visade sig att han var redo att släppa taget.
Men det var inte jag.
Det är det svåraste, men till slut inser man -
- de håller inte fast för sin egen skull.
De håller fast för oss.
Hur vet man när man...?
Jag har aldrig sett någon som gör det för tidigt.
Bara för sent.
Hej, vi hittade det här.
Det kommer inte göra det lättare, men kanske hjälper dig att förstå.
Kanske Will ville ha sin bror som hälsoombud -
- för att han inte ville att du skulle behöva fatta beslutet.
Han ville ta hand om det åt dig.
Det låter som Will.
Han sade att de flyttat till en lagringsvagn på farmen -
- där de förvarar insektsmedlen, men de visste inte att det var farligt.
Så bonden har använt olagliga insektsmedel -
- och den här familjen och alla som äter de grönsakerna blir utsatta?
Det är...
Säg åt honom att han måste flytta sin familj därifrån.
- Sí. - Sí.
Gracias, doctor.
- Gracias. - De nada.
Hej.
- Tack för din hjälp inatt. - Inga problem.
Som jag sade tidigare, de kunde ha varit min familj.
Ja, min också.
Pappa var invandrare med två jobb, hade ändå inte råd med det nödvändigaste.
Där ser man. Vi har faktiskt någonting gemensamt.
Min pappa jobbade inom bygge. Vi flyttade 15 gånger på 12 år.
Behövde åka dit jobben fanns. Det gjorde det svårt att passa in.
- Det är därför du är ett sånt as. - Ja. Vad är din ursäkt?
Vem kan säga att djur inte har känslor? Jag menar...
Jag såg massor av K9-team I Afghanistan -
- som sniffade fram bomber och arbetade sida vid sida med sina förare.
De har känslor precis som vem som helst.
Hon bor I en liten lägenhet -
- med sin allergiska son, så hon kan inte ha kvar Max.
Menar du att efter allt det här, kommer Max hamna på ett djurhem?
Nej, jag menar, hon sade att hon hittat någon som ska ta hand om honom.
Jag hoppas det blir ett bra hem.
Tack. Jag hörde vad du gjorde förut.
Det är skönt att veta att det finns några bra killar kvar I världen.
Det hoppas jag. Jag har en syster.
Lorelei, har du funderat på att anmäla?
Det här händer så många kvinnor I skolan, och ingen tar dem på allvar.
Man tror bara inte att det ska hända en själv.
Det är upp till dig, men jag följer med dig till dekanen, -
- polisen, vad du vill.
Jag också.
- Tack. - Och... -
- jag vet att det inte blir bra för det, men jag ringde till en vän -
- vid det närmaste våldtäktskriscentret.
De har alla resurser, både medicinska och rättsliga.
Om du väljer att gå vidare. Om du inte är redo, så är det okej.
Men om du är det är jag ledig I eftermiddag. Jag kan följa dig om du vill.
Tack.
Okej.
Dubbel hög pannkakor, lite majs, bacon, och några liter kaffe. Vem är med?
Inte jag.
Jag ska på yoga. Vill ni följa med?
Jag gillar min träning lite mer aggressiv.
Er förlust.
- Yoga? - Aldrig I livet.
Jag är på.
Jag ringer dig.
Jordan.
Ring honom. Han menar allvar.
Jag trodde att Kim sade att hon hade hittat ett hem för honom.
- Hej, vännen. - Ja, det gjorde hon.
Med mig. Men Kim får hälsa på.
Såklart.
Åh, du mjölkade verkligen det där.
Du sade att efter allt det här skulle han hamna på ett djurhem.
Är jag bra, eller är jag bra? Jag hjälper dig att gå ut och mata honom, -
- nu när jag har en nyckel.
Och de säger att de flesta par borde börja med en krukväxt.
Nej, vi är förbi krukväxter.
08:37
Här har du.
En till runda.
Gå hem, Drew.