מפלצת של מלון 2
"מזל טוב, מייביס וג'ונתן"
ברוך הבא, ברוך הבא! -מזל טוב, דרקס. חי נפשי! כולם פה.
מר וגברת לוקראן, הורי החתן, ומשפחתם.
אימא ואבא! -ג'וני! -שלום, אחי. -אני לא מאמין שכולכם פה!
כן, כן, כן!
נכון שבת הזוג שלי שווה? -ממש שווה. נכון שגם בת הזוג שלי שווה?
יש לך בת זוג? -כן.
היא בלתי נראית, זו הסיבה שאתם לא רואים אותה.
כן, הבנתי. זו ההיא מ"קנדה"? -שקט! החתונה מתחילה.
נכון. נכון מאוד, מרטי.
כמה מתוק.
בחיי, תראו אותך.
אלוהים.
זו החתונה שתמיד חלמת עליה, דם-דמנית קטנה שלי? -כן, אבא.
אבל איפה סבא ולאד?
מותק, זה לא היה מקובל על סבא שלך, הוא שייך לאסכולה הישנה.
מניין לנו? אם הוא רק היה פוגש את ג'וני... -הוא היה אוכל אותו.
הוא לא נאור כמו האבא הגזעי שלך.
אם כך, באמת אין לך בעיה עם כך שהוא לא מפלצת?
בן אדם, מפלצת, חד קרן, העיקר שאת מאושרת.
תודה, אבא.
"ותמיד תהיי אור הירח שלי,
"אבל את ממריאה על כנפי האהבה,
"עכשיו כשאת הבחורה של ג'וני,
"הבחורה של ג'וני, וגם קצת של אבא,
"אימא שלך הייתה מאושרת מאוד, כי היא תמיד ידעה,
"שהאהבה מפנה מקום לכל מה שטוב בך"...
- שנה לאחר מכן -
שלום, אבא. -שלום, חבר'ה.
טוד, צא להפסקה.
מה קורה? -מייביס רצתה לשאול אם אתה רוצה לעוף קצת.
מזמן לא עשינו את זה. יש סיבה מיוחדת?
אין סיבה מיוחדת בכלל. נכון, מייבי?
מה הקטע שלו? -הוא סתם טיפשון.
פשוט לילה מקסים היום, אבל אם אתה לא רוצה...
לא, את צוחקת? אני מוכן לאכול דלי שום כדי לעוף איתך.
מותק, תראי את העננים הרכים האלה.
זוכרת במה שיחקנו כשהיית קטנה?
"מחבואים וחפצים חדים"?
טוב, בסדר. משחק "מחבואים" רגיל.
איפה את?
עטלפית דבש שלי?
מייבי?
עטלפית דבש שלי!
אני אתפוס אותך!
מותק? את בסדר?
כן, פשוט קשה לי יותר להסדיר את הנשימה, כי אני בהיריון.
כן, טוב, אני מניח שזה באמת מקשה... מה?
אני אהיה סבא!
ואני אהיה אבא!
"כי את הילדה של אבא או הילד שלו, הילדה של אבא או הילד שלו..."
אני רעבה שוב, מותק. אתה יכול ללכת להביא לי גלידת אנשובי?
לא, לא, לא, אסור לך להיכנע לדחפים, זה לא טוב לתינוק.
את צריכה להגדיל את צריכת העכבישים, כדי שהוא יוכל לטפס על תקרות כראוי,
ואת צריכה לאכול מיצי מרה של כבשים.
אני אוהבת אותך, אבא, אבל אנחנו בכלל לא בטוחים שהילד יהיה ערפד.
אשמח אם התינוק יהיה אנושי, בדיוק כמו ג'וני.
אנושי? עם אלפי שנים של גנים של דרקולה? זה לא יקרה.
העיקר שהתינוק יהיה בריא. -כמובן, ערפד קטן ובריא.
או בן אדם. -כן, בן אדם, שיכול לעוף כמו עטלף.
הנה, תאכלי מרק קניידלעך מפלצות. זה המתכון של אימא שלך.
תודה, אבא! בדיוק כפי שהיית מכין לי כשהייתי ילדה, המאכל האהוב עליי!
סליחה...
"חדר לידה"
אדוני, רק האב יכול להיכנס לחדר הלידה.
באמת? כלומר, בסדר. אני מניח שהוא המשפחה.
תראו, זה בן! זה בן! שושלת דרקולה ממשיכה להתקיים!
איש לא יפגע בך כל עוד אני כאן, שד קטן שלי.
אבא, אני יכולה להחזיק את התינוק שלי?
אם הייתי אבא, הייתי אומרת שכן,
אבל אני האחות, פרנסין. קחי בכל זאת.
טעות שלי...
דניס הקטן כבר בן שנה. וואו!
יפה. כן. ילד חמוד.
טוב, הגיע הזמן לפתוח את המתנות, חבר'ה.
יופי! בואו נעשה את זה! תראו מה אני קניתי לו. בלינג!
וואו. זה מקולל? -מקולל במיוחד. רק הטוב ביותר, ישירות מחדר הקבורה.
הוא רק מתחיל ללכת, כך שאולי זה כבד יותר מ...
אתה בסדר, דניסביץ'. -שמו דניס, על שם אבא שלי.
זה לא שם הערפד שלו. דניסביץ' דניסביצ'י הקטן שלי.
אנחנו בטוחים שהוא ערפד? כלומר, לא שזה דבר רע,
אבל לא אמורים להיות לו ניבים, והעור החיוור הזה שיש לכם?
טכנית, ניבי הערפד יכולים לצמוח עד גיל חמש.
הניבים שלו יצמחו, הוא בן דרקולה. -והוא גם חצי בן לוקראן.
אולי יוטב לו לגור איתנו, יש שם יותר בני אדם.
מה? תראה איך הוא משחק יפה עם גורי הזאבים.
יש לנו מתנה, אני מקווה שהיא מקובלת עליכם.
"הגיליוטינה הראשונה שלי", חינוכי מאוד.
יפה מאוד, פרנק.
זה נהדר, תודה. אנחנו רק צריכים להתאים את זה לתינוקות.
ג'וני, אתה יודע איפה שמת את מגני הגומי?
להתאים גיליוטינה לתינוקות? אז מורידים את האצבע, זה חלק מהכיף.
היא הכריחה אותי להתקין אמצעי בטיחות לתינוק בכל בית המלון.
מישהי מגוננת מדי!
"דניס בגיל שנתיים"
ג'וני! בוא מהר!
מה קרה? הוא בסדר?
דניס אמר את המילה הראשונה שלו.
באמת?
קדימה, מותק. תגיד את זה שוב.
אני לא אומר "בלה, בלה, בלה."
לא אמרתי שכן. -אם כך, ממי הוא שמע את זה?
טוב, אולי אתה אומר את זה לפעמים.
אני אומר את זה רק כשאני אומר שאני לא אומר את זה!
טוב, ילד. הבנו. אתה יודע לדבר.
דניסביץ'...
אבא... -רק בדקתי שאין לו חורים.
הוא למד את זה ממך!
בחיי, לאונרד. אם באמת היית מכוער כל כך,
נראה לי שלא הייתי יכול להיות חבר שלך.
חבר'ה, מה הקטע? זו מסיבה? תענו לטלפון.
לא אכפת לי אם ג'וני אמר שזו "אפליקציה מגניבה".
ג'וני עדיין חדש פה.
ראש דייסה, הזמנת רכב לוויות לגרמלינברגים?
לא, אתה מתעדכן בדף ה"פייסבוק" שלך. שוב.
דראק, אמרתי לחבר'ה שהרשתות החברתיות הן הדרך הטובה ביותר לשווק את המלון.
נכון, קליפטון?
דראק, רציתי לעבור על כמה רעיונות שיש לי,
כעוזר השותף החדש לראש מחלקת יחסי אנוש.
בטח, זה תפקיד אמיתי, ולא תירוץ עלוב שנועד לרצות את מייביס,
כדי שהיא לא תעזוב את המקום הזה לעולם.
כן... בכל אופן, חשבתי לעצמי, כיוון שיש פה בני אדם רבים כל כך עכשיו,
אולי אפשר לעדכן כמה מהמופעים, אולי הקוסם?
מה רע בהארי תלת-עין?
טוב, יכול להיות שהוא מיושן במקצת בשביל בני האדם.
אמור לי, אדוני, באיזה קלף בחרת?
3 לב שחור?
זה הקלף שבחרת בו, ידידי?
לא, הארי נהדר. אי אפשר להאשים את הארי בכך שהקהל אינו גזעי.
טוב, ומה עם ויין?
ויין? יצאת מדעתך? הוא חבר שלי. -טוב, אולי משהו חוץ מטניס?
טוב, אתה צריך להרים את המחבט ישירות ברגע החבטה,
כדי שיהיה סיבוב עילי נחמד. נסה לחבוט בכדור אחד.
מה זה? מהו הרעש הזה? הוא עליי!
זה רק הטלפון הנייד שקניתי לך.
קליפטון שולח לך מסרון, כדי שתוכל לתרגל שליחת מסרונים בתשובה.
מה? זה לא עושה את זה! -אני אעזור לך.
"דראק היקר, גור אוגה גרגרג ארג גרגרגרגר".
אתה יכול לשלוח לקליפטון מסרון עכשיו.
טוב, בסדר. איך עושים את זה?
אולי זה בגלל הציפורניים שלך. זה קל, תראה. אשלח למייביס מסרון.
"מת לצאת איתך הערב". רואה? ותראה, היא ענתה לי מיד.
"מוכרחה לבטל, לא יכולה לעזוב את דניס."
טוב.
"האם אסור לנו להיות לבד שוב לעולם?
"גם אני צריך להרגיש נאהב," ושלח!
טוב, כל מה שלמדתי מזה הוא שאתה מעורר רחמים.
כן, הבנתי. אולי כדאי שתשתמש בבלוטות וזהו.
בסדר. בלוטות (שן כחולה), בוא הנה.
מה עכשיו?
בוקר אור, דניסביץ' שלי.
שלום, סבא. -שלום, שד קטן שלי. היו לך סיוטי פז?
כן, חלמתי שראיתי סטגוזאורוס.
ושתית את דמו?
לא.
אני רק זורק את זה לאוויר. אתה רוצה לעשות משהו מגניב? -כן!
אני אלמד אותך איך להפוך לעטלף, כמוני. רואה?
מגניב! -כן, מגניב. כפי שאמרתי. ועכשיו, נסה אתה.
אני עטלף! אני עטלף, אני עטלף, אני עטלף, אני עטלף!
התכוונתי לעטלף אמיתי.
אני עטלף.
דניסביץ', תנשום עמוק. אתה באמת יכול להפוך לעטלף.
נסה. תרגיש בעטלף.
לא תרנגולת.
מה זה, הבוגלו החשמלי? אם אראה לך שאני יודע לרקוד, תנסה לעוף?
אבא? למה אתם רוקדים?
הוא רקד מתוך שינה. -בוא, מותק. תחזור למיטה.
לחזור למיטה? כבר אחרי שמונה בערב.
אתה לא זוכר את זמני השינה החדשים? הוא הולך לחוגים אנושיים במשך חצי יום.
אם הוא יוכל לישון עד 2 לפנות בוקר הלילה, זה יהיה נהדר בשבילו.
אבל מוות מתוק שלי, שישה מגורי הזאבים של ויין
עורכים מסיבת יום הולדת הלילה. את לא רוצה שהוא יחמיץ אותה, נכון?
אבא, אני מתה על גורי הזאבים, אבל הם קשוחים מדי בשביל דניס.
קשוחים מדי? -לא שמת לב? דניס שונה מהם.
מה את אומרת? שדניסביץ' לא צריך לבלות במחיצת מפלצות?
אני אוהב מפלצות! סרט! סרט! סרט!
אתה רוצה להראות לסבא דראק את סרט המפלצות שלך? -כן!
מי היא המפלצת המגניבה ביותר? -עוגית! -עוגית!
עוגית היא מפלצת שמחה מאוד! עוגית אוהבת עוגות! טעים!
הבטנונת שלי כואבת.
איך זו מפלצת? -תאכל עוגה, ואזאלאפלבאם.
אל תשכחו, ילדים. מפלצת אמיתית מכבדת את החברים.
מכבדת חברים? כן! כשאני חושב על מפלצות, אני חושב על כיבוד החברים.
אני אספר לך מהי מפלצת אמיתית, דניסביץ'.
אבא, בבקשה. הוא כבר כמעט בן חמש, אל תכפה את זה עליו.
לאט יותר, ואזאלאפלבאם.
"נצנץ, נצנץ, כוכב קטן, מעניין מה אתה"...
אימא, אני מבוגר מדי בשביל שירי ערש.
מה? השיר הזה לא הולך ככה. -כך רוב האנשים שרים אותו.
רוב האנשים? מה רע ב...
"סבל, סבל, צעקה וכאב, דם נשפך לך מהלב..."
אבא... -בחייך, את יודעת איך אני שרתי לך את השיר הזה.
"זומבים מכרסמים אותך כמו ענבים, זעקות אימה ואתה נרדם,
"סבל, סבל, צעקה וייסורים,
"לא תנשום שוב לעולם"...
זה עדיין יעיל.
"יום הולדת שמח"
יום הולדת שמח, וולי, וילסון, וופי, ויילון, ויפי וואניה.
דניסביץ', ילד גדול שלי! הגעת!
חשבתי על מה שאמרת, אבא. אולי באמת הייתי מגוננת מדי.
תודה, קבר מסוכר שלי.
דניס, אני אוהבת אותך! זינג! -שלום, ויני.
אני אוהבת את תלתלי התות הטעימים שלך! זינג, זינג!
ויני. תני לו לנשום, מותק. אני מצטערת, מייביס.
זה בסדר, דודה וונדה. הם רק משחקים.
כלבת קדושה! לימבו? איך אהבתי את המשחק הזה פעם.
הצטרפי למשחק, מייבי. -באמת? אבל אני הורה עכשיו.
תראי להם איך עושים את זה. -טוב. טוב, טוב!
לא נכון! פיניאטה?
מייביס, מותק. זה לאחר כך.
אנחנו לא רוצים שהגורים יאכלו יותר מדי...
סוכר.
אני מצטערת, אני גרמתי לכל זה?
אל תדאגי, לא קוראים לזה "שגר" סתם.
דניס! אתה בסדר?
יש לי סוכרייה! -תראה! נפלה לך שן.
אתה רציני? הפילו לו שן? -נכון מאוד! הנה בא הניב!
אבא, שן החלב שלו לא הייתה ניב, למה שהשן הזו תהיה ניב? הוא לא מפלצת.
השמש תזרח בקרוב, ואנחנו צריכים להגיע לחוגים שלו.
מה רע בחוגים שיש לנו כאן, כמו יוגה לילדים?
זה הבית של דניסביץ'.
אני לא יודעת, אבא. -מה את לא יודעת?
ובכן, אנחנו מדברים על מעבר דירה, למקום שבו דניס יהיה בטוח יותר,
אולי לאזור בקליפורניה שבו ג'וני גדל.
אני מצטערת, אבל אי אפשר להכריח מישהו להיות משהו שהוא לא.
בוא, מותק. אנחנו צריכים ללכת. -זינג, זינג?
מייבי, חכי! את לא מתכוונת לזה.
אתה מודע לזה? לעזיבה?
זה עוד לא בטוח, בכלל.
זה רק משהו שהיא בהחלט מדברת עליו, אבל זה עוד לא סופי עד שנעשה את זה.
הוא כיסה אותי באוכל לציפורים עכשיו?
כן, הוא כיסה אותי.
"אבא, זה לא ניב. אבא, אני לא יודעת אם זה המקום המתאים לדניס. נכון, ג'וני?"
"שמע, אחוק, זה לא אני, זו מייבי. שמע, אחוק, אני מפחד להגיד מילה.
"שמע, אחוק. אני אחוק."
דראק? עם מי אתה מדבר?
נא לא להפריע! הרוזן יוצא פה מהכלים!
למה אתה יוצא מהכלים, דראק?
בגלל הילדים! מייבי'לה אומרת שהיא רוצה לעזוב.
היא רוצה לעזוב? מה עם ג'וני? הוא לא רוצה ללכת.
הוא הופך את בית המלון לאנושי יותר, בשביל דניס. לאור העובדה שהוא לא מפלצת.
הוא כן מפלצת! הניבים שלו פשוט צומחים מאוחר.
כן, ואני יכול להיות דוגמן ידיים.
שתוק! כל הדברים האנושיים האלה מבלבלים את דניסביץ' המסכן.
אולי אתה צריך להקיף את הילד בדברים מפלצתיים יותר.
אני צריך גלימה.
אני לא יכול! היא נמצאת שם כל הזמן והיא בודקת אותי.
אם רק היית יכול להיות איתו לבד... -רק רגע, גם ג'וני רוצה בזה,
להיות לבד עם מייביס.
הם נסעו לחופשה מאז שהם התחתנו בכלל?
הם ייסעו לחופשה עכשיו, וגם אנחנו. פרנק, אתה גאון!
ניקח את דניסביץ' לכל אתרי הרדיפה הישנים שלנו.
כל אחד מאיתנו יראה לו את הכישורים שלו.
נלמד אותו להיות מפלצת.
והוא יצמיח ניבים בתוך זמן קצר!
ימלאו לילד 5 בשבוע הבא.
אם הוא לא יהיה ערפד עד יום ההולדת שלו, זה לא יקרה.
זה לא-לא יקרה, מותק.
הוא רק צריך לבלות זמן עם ה"סבפד" שלו. -"סבפד"?
סבא ערפד. בחייך, זה ברור.
ג'וני? צא החוצה.
מי זה?
זה חמך. אני צריך לדבר איתך.
מה קורה?
תן לי להיפטר מהם. מצטער. -אין בעיות. דווקא נהניתי מתשומת הלב.
הם יכולים להישאר? אני חושב שהם עוד לא מוכנים לעזוב.
קדימה, לכו לאימא שלכם.
תקשיב, אתה רוצה להישאר פה, נכון? -כמובן!
זה המקום הראשון שבו אני מרגיש שאני יכול להיות עצמי.
לא הרגשתי חי כל כך מאז המציאו פיצה בעלת בצק ממולא גבינה!
טוב, יש לנו עבודה לעשות. טוב, התוכנית היא כזו.
אולי כדאי שתיקח אותה לעיר מולדתך, אבל תזכור...
יש בזה פרוסות אבוקדו, שיבולת שועל ומשמש,
קרם לחות של "אבינו" אחרי כל אמבטיה, ו...
וחמאת שיאה על הטוסיק שלו לפני שמלבישים לו פיג'מה,
ואז 20 דקות במסכת החמצן
בזמן שאני קורא לו מספרי הילדים הלימודיים שלו.
זו בקשה גדולה, אבא. אנחנו יכולים לקחת את דניס איתנו וזהו.
מה? את רצינית? ולשבור לו את השגרה? לא, לא, לא. אתם תיסעו לקליפורניה, ילדים,
ותראו אם זה המקום המתאים לגדל בו את דניסביץ'.
ואתה זוכר איך מדברים בשיחת וידאו?
כן, כן, בעזרת הטלפון והכפתורים והייסורים.
תודה על ההבנה, אבא. אני בטוחה שתשמור עליו.
כמובן, מייבי, עם יתד על הלב.
פשוט אתגעגע אליו כל כך.
אני אוהבת אותך, דניס. -אני אוהב אותך, אימא.
אספר לו סיפורי מייבי'לה מדי לילה, לפני שהוא הולך לישון.
אין כמוך. אני אוהבת אותך, אבא.
אתגעגע אל כולכם. אתם המשפחה שלי. אני אוהב אותך, דראק!
כן, גם אני אוהב אותך.
אל תשכח את התוכנית, תסיח את דעתה ותוודא שהיא מרוצה,
אבל לא מרוצה מדי. הבנת?
הבנתי. מבצע "תסיח את דעתה ותוודא שהיא מרוצה,
"אבל לא מרוצה מדי. הבנת?", מתחיל עכשיו. מגניב? -מחייך כלפי חוץ.
תחבק את הילקוט שלי? -לא.
לחזור למיטה...
כן, נחזור למיטה, כולנו אוהבים את המיטה, אבל נעשה רק דבר אחד קודם.
אנחנו הולכים למקום בעל מזג אוויר למכנסיים קצרים?
בחיי, אני מקווה שלא, הגוף שלי עוד לא מוכן לבגד ים.
שיהיה. איפה גריפין?
אפשר רק רגע? אני נפרד מאמילי.
בחיי...
אני אתגעגע אליך מאוד.
את צריכה להיות חזקה, מותק, כי הקשר שלנו יכול לעמוד בכל דבר.
מותק, אל תבכי. כולם מסתכלים.
טוב, אני צריך לחשוף את התחבולה הזו. -תן לו לפרוק את זה ולגמור עם זה.
טוב, זוג יונים. שתו את השמפניה שלכם ובואו נצא לדרך.
כן. לא, בטח. בסדר.
לחיים, מותק.
גמלונית שכמוך!
אנחנו לא יכולים להגיד על זה מילה?
לא, אין לנו זמן לעקיצות.
איך חוגרים את מושב הבטיחות המטופש הזה?
אתה מוכרח לקצוץ את הציפורניים שלך.
אנחנו פשוט קושרים את הילדים שלנו בנייר דבק.
מה הוא עושה פה?
אמרתי לו שהוא יכול לבוא. הוא לא יצא מהמלון מעולם.
גושי, אין מקום. מצטער, אחי.
כן, זה לא יקרה.
בסדר, שימו אותו בסירה, העיקר שנצא לדרך!
לאן אנחנו נוסעים, סבא דראק?
דניסביץ', אנחנו יוצאים להרפתקה, הרפתקה מפלצתית!
יש! מפלצות! נאכל עוגה!
מה הוא אמר? -לא, לא תהיה עוגה בטיול המפלצות הזה.
לא תהיה עוגה, כי עוגית תמיד אומרת: "יותר מדי עוגה עושה כאב בטנונית.
"יש! מפלצת תמיד מכבדת את החברים".
יכול להיות ששבוע לא יספיק.
אתם יודעים מי יתקן את הילד בצ'יק? ולאד.
מה? אנחנו לא צריכים להזעיק את ולאד. אנחנו שולטים במצב.
אתה מבין, דניסביץ', מפלצות הן נחמדות, בדיוק כמוך,
אבל כשהירח יוצא, הכיף המפלצתי האמיתי מתחיל...
להיות מפחידים. נכון, חבר'ה?
חבר'ה? חבר'ה! מה יש לכם?
בחייך, כולם אוהבים את השיר הזה.
אנחנו לא כולם, אנחנו מפלצות מפחידות, שכחתם?
מה אתה שם? -זה ספר מוקלט, סיפור חייו של ביגפוט. הוא קורא בעצמו.
"פרק ראשון".
זה יהיה מדהים.
כן, את תהיי מרוצה מאוד, אבל לא מרוצה מדי.
מה? -מה?
אני רוצה לראות את כל מה שעשית כשהיית ילד.
העיקר שאסיח את דעתך, הבנת?
אפשר לעצור בכמה מקומות בדרך להורים שלי.
רק אתקשר הביתה בזריזות. -אל תעשי את זה!
השעה רק 1 בלילה שם. דניס עוד לא התעורר אפילו.
נכון. אני פשוט לא רגילה לעזוב אותו.
הכול יהיה בסדר, אבא שלך שולט בעניינים.
אני יודעת, אין כמוהו.
תפנה ימינה פה!
דניסביץ', בוקר אור.
בחורים, זה מעורר בכם זיכרונות?
היינו משחרים פה לטרף כשהיינו בני 100 ומשהו.
יער סלובוזיה האפל!
"השמורה העירונית ומסלול האופניים 'היער האפל'"
נחמד איך ששיפצו פה. -טוב, צאו מהמכונית.
דניסביץ', אתה תראה כל מפלצת מבצעת את המומחיות שלה.
קודם כול, פרנק יראה לנו איך הוא מפחיד אנשים.
יש! הוא יגיד "בו."
כן, נראה לי ש"בו" לא באמת יעיל,
אבל בשביל זה אנחנו כאן, כדי ללמוד מהמומחה.
טוב, אנסה.
פרנקנשטיין!
שלום, מה שלומכן?
אתה אדיר. אפשר להצטלם איתך? זה בסדר?
טוב, בסדר. תמונת "סלפי" קטנה.
באמת? -מעולה! תודה רבה לך.
שיהיה יום נפלא!
בו! -הוא כזה מתוק!
מתוק, כן. לא מפחיד, אבל "בו" הוא התחלה.
והדמות המגניבה ביותר תופיע על עוגת יום ההולדת שלי.
תן לי לנחש, עוגית? -לא.
הוא מגניב כל כך! הוא מטפס על קירות ולובש גלימה.
באמת? ומיהו הבחור המגניב הזה?
באטמן!
באטמן? יופי. אתה לא מכיר עוד מישהו מגניב העוטה גלימה?
זה טוב, תעצור פה.
טוב, ויין. תורך. לך להרוג משהו. דניסביץ', תראה.
מה?
אמרתי לך, קדימה!
אם לא נעורר בדניסביץ' השראה, איך הוא ימצא את המפלצת שבתוכו?
איזו מפלצת? -אף מפלצת. הנה, תאכל אבוקדו.
יש! -אימא שלך אומרת שזה שומן טוב, מה שזה לא יהיה.
תקשיב, לא אחזיר את המפלצות כמה צעדים לאחור רק כדי שהנכד שלך יאהב ערפדים.
בכל אופן, אין מה להרוג פה. הכול...
איזה חמוד.
אבל תהרוג אותו.
יופי. לא עשיתי את זה כבר שנים, אתה יודע.
אנחנו כבר לא צריכים להרוג. יש לנו מאפים קפואים.
דניסביץ', אתה תמות על זה. ויין יאכל את כל הצבי הזה,
והצבי הבא יהיה שלך. ויין, קדימה.
בחיי, אני זקן מדי בשביל זה. טוב, איך זה הולך?
לא, לא, זה לירח. כן, נכון. נהמה. קדימה.
נהמה! -תפוס אותו, כלב טוב!
תפוס אותו, דוד ויין!
חתיכת אדם זאב אתה. באמת אמרת את המילה "נהמה"?
אתה זאב רכרוכי.
אמרתי שאני חלוד.
תן לי את הדבר הזה! -לא! שלי! אני תפסתי את זה! -תן לי את זה!
תן לי את זה!
הוא בסדר. הוא גושי.
המקום הזה מדהים וציורי כל כך. מה אתה רוצה להראות לי קודם?
לא יודע, יפה פה, אבל אין מה לעשות אחרי שמחשיך.
רגע! מהו המקום הזה?
"חנות נוחות, פתוחה 24 שעות ביממה"
אם כך, אתה רוצה להגיד לי שאני יכולה לבחור מבין כל סוגי החטיפים האלה?
כן.
איך אנשים מצליחים להחליט?
מהי מזרקת אבני האודם המקסימה הזו?
ג'וני, טעמת את ה"בורד" הזה? -לא מהר כל כך, מותק.
יש 48 טעמים! מוכרחים לטעום את כולם.
אני לא בטוח שיש לנו זמן. -למה? המקום הזה פתוח כל הלילה. נכון, אדוני?
כן.
ג'וני, תראה! מפיקים תוכנית טלוויזיה על המקום הזה, ואנחנו מככבים בה!
שלום, עולם! -אדיר.
זה פשוט אדיר! איזה מזל יש לך, קאל.
שלום, עולם.
טוב, מורי. תורך.
סליחה? אתם יודעים איפה אפשר לנעוץ במשהו את השיניים בסביבה?
באמת שאלת ערפד איפה אפשר לנעוץ במשהו את השיניים?
אלוהים, לא התכוונתי... אנחנו לא מפה.
כמה מביך! פשוט תמשיך לנסוע.
סליחה על ההפרעה. אנחנו אוהבים את מדגני הבוקר המסוכרים שלכם.
מה אתה רוצה שאעשה עכשיו?
דניסביץ', אתה לא תאמין. המומיה יכולה לעבור דרך קירות,
ולהפוך לנחיל חיפושיות, ולהטיל קללה על כל אחד.
זה נשמע מרושע. -זה רשע מהנה.
טוב, תראה. מורי ייצור את סופת החול הגדולה ביותר שראית אי פעם.
קדימה! -סופת חול? מזמן לא עשיתי את זה.
זו אינה הבעיה שלי. עשה זאת, דקלם את הלחש הקטן שלך.
טוב... אני מסוגל לזה. פרנק, ויין, גריפין, השתדלו שלא להתעלף.
הגב שלי.
רגע.
כמה חמוד!
חכה! עצור במגרש המשחקים הזה! תראה את הילדים החמודים.
כלבת קדושה! זה נראה כיף בטירוף.
לא יודע, מייבי. זה עלול להיות מסוכן, אם לא יודעים מה עושים.
מובן שאני מעולה באופניים האלה. אפשר, אחוק קטן?
תראי! כן! זה מה שעשיתי כל קיץ.
נראה לי ששרטתי אותם.
תורי!
מייבי, אמרתי לך, נדרשו לי שנים להגיע לרמה גבוהה כל כך.
טוב, אנסה.
אתם קולטים אותי עכשיו? זו החברה שלי, פראיירים!
אשתך, ג'וני. -אשתי! עוד יותר טוב.
זה היה חולני, גברת. איפה למדת לעשות דברים כאלה?
בטרנסילבניה.
זה מגניב. יש לי בן דוד מפנסילבניה.
הקטנטנים האלה מתוקים כל כך. דניס ימות עליהם.
איזה מקום אדיר לגדל בו ילד.
לגדל בו ילד? אני לא יודע אם הוא אדיר, אולי הוא מדליק. הבנת?
בכל אופן, כדאי שנלך להורים שלי. היינו אמורים כבר להיות שם. -בטח.
כבר אחרי 3 בלילה בטרנסילבניה. אתקשר לבדוק מה שלום דניס, בסדר?
מדגני בוקר מסוכרים, ברצינות?
זה בסדר, דראק. הם אמרו את זה כי הם אוהבים אותנו.
כן, המפלצות הן המילה האחרונה.
כן, אתה צריך לקבל את זה בברכה, כמוני. יש לי קלטת אימונים מצליחה.
אחריי, בנות. ימין ושמאל.
לא, בנות. תסתכלו בי. אתן לא מסתכלות.
קדימה. 8, 7, 6...
אני לא כזה, חבר'ה.
בחייך, אפילו ביגפוט קורע להם את הצורה בליגת הכדורגל הגרמנית.
הו, לא! לא, לא, לא! זו מייביס!
אתה מוכרח לענות.
אתה לוחץ חזק מדי. לחיצות קלות יותר! -בסדר!
דניסביץ', תתעורר! בחיי, הוא גמור. -אני אטפל בזה.
אבא, מה נדרש כל כך הרבה זמן?
מה? שום דבר, מייבי. הכול נהדר פה, במלון,
אנחנו רק עושים דברים שקשורים למלון. מצטער, אני לא עומד בהבל הפה שלך.
אני מבין אותך. -מה שלומך?
אנחנו עושים חיים משוגעים. הלכנו לרכוב על אופניים ולחנות נוחות.
איזה כיף פה! דניס בסדר?
כמובן. את רוצה לראות אותו? -כן. כן, אני רוצה. שלום, מותק! מה שלומך?
אימא, אני שמח.
שלום, אחוק קטן! -למה הוא מרכיב משקפי שמש?
אנחנו משחקים. הוא... גיבור על.
יש! אני איש משקפי השמש, להצלה!
טוב, תירגע קצת. -אני עף לי. -אתה נשמע מוזר.
לא, לא, זה קול איש משקפי השמש שלו. רעש סטטי. אין קליטה!
מייביס, את שם?
כן, אני עדיין... טוב, אני מניחה שהוא נהנה.
מובן שהוא נהנה.
הייתי מעולה עם איש משקפי השמש. אלתרתי הכול.
אפילו הוספתי "יש", כולם שמו לב לזה?
היא אמרה שהיא נהנית. ג'וני הורס הכול!
היא רוכבת על אופניים והולכת לחנויות נוחות.
היא תרצה לעבור דירה! אני מוכרח לתקן את הילד הזה מיד!
אנחנו מגיעים או מה?
טוב, יכול להיות שפניתי במקום הלא נכון לפני כמה ק"מ.
אל תכעס. -מה?
שמישהו יפעיל את תוכנת הניווט בדבר הזה.
תראה באיזו קלילות אני נוגע בזה.
הזינו את היעד, בבקשה. בבקשה, אני מתחנן!
כן. זה יהיה טוב, דניסביץ'. יהיה מפחיד, בסדר?
יש לך מה שדרוש, אנחנו פשוט צריכים להתרכז בחלק המפחיד.
סבא דראק? אתה מתגעגע לסבתא?
אם אני מתגעגע לסבתא? בטח שכן, אני מתגעגע אליה כל יום.
היא הייתה הזינג שלי.
למה אתה שואל? -לא יודע.
אתה מתגעגע למישהו? -אני מתגעגע לאימא ולאבא.
ולמי עוד? אתה מתגעגע לוויני, הגורה שמפילה אותך ומנסה ללקק אותך כל הזמן?
כן, אבל אנחנו רק ידידים.
לא, לא, לא. אתה בן דרקולה, אתה לא יכול להיות סתם ידיד
של ילדונת שעירה וחמודה כמו ויני.
תפנה, עכשיו! פה! שוטה שכמוך!
כן, טוב. תפנה, גריפין! -כן, סבא דראק.
חכו ותראו, בחורים. הילד הזה ילגום דם עזים בתוך זמן קצר.
הגעת ליעד. כן! כן!
הגענו. מחנה הקיץ לערפדים שאני נסעתי אליו בילדותי.
מה, "מחנה ערפד"? -לא. מי קורא למחנה קיץ "מחנה ערפד"?
קוראים לו "מחנה ויניפיקקה."
כאן למדתי לתפוס עכברים ורואה, דניסביץ'? לשנות צורה.
ולהשתמש בכוחות ובעוצמה המדהימים שלי.
מגניב, נכון? -בדמינטון.
כן, לא זכור לי שהיה פה בדמינטינג.
ובכן, נכון שזה לילה מקסים?
מה שלומכם, חברים? אני דיינה, המנהל.
אנחנו נרגשים מאוד לארח כאן אגדות כמוכם. במה אוכל לעזור לכם?
ובכן, אני מעוניין מאוד לשלוח לכאן את הנכד שלי, דניסביץ'.
הקטנצ'יק הג'ינג'י ונטול הניבים הזה?
הם שם, הוא מצמיח ניבים מאוחר. לכן באנו לכאן.
אתה יכול להראות לנו כמה מתקנים, כמו המקום שבו תופסים עכברים?
בהחלט, אבל אנחנו קוראים לזה "גולף-ברים" עכשיו.
אם כך, הם לא צריכים לתפוס את העכברים?
לא. אנחנו חושבים שזו דרך טובה לחזק את הביטחון העצמי שלהם.
בוא הנה!
הוא שם! מה הבעיה שלך?
יופי טופי.
הנה זה, דניסביץ', המקום שבו סבא למד לעוף.
אני רוצה לעוף כמו סבא.
"סכנה"
כן, עברנו הנה עכשיו.
נאלצנו להקטין את המתקן. מטעמי ביטוח.
תעזרו לי! תעזרו לי!
יופי טופי. נתראה במדורה.
בחיי! ברוכים הבאים, אתם שניכם. -שלום, חבר'ה.
שלום! כמה מרגש!
תראו את כל זה! כמה מגניב. אני לא מאמינה שאני באמת פה.
טוב, את פה. איך זה הולך? את ערה כל הלילה וישנה כל היום?
כן... -אעשה מה שתרצו.
יופי, כי קניתי לך כובע שמש יפה. -לינדה...
אבל יש גם פונצ'ו, ליתר ביטחון. -אפשר לטפל בזה אחר כך, לינדה.
בסדר. בואו לראות!
הכנתי לכם את החדר שלך.
בדיוק כמו בטרנסילבניה.
טרנסילבניה. זו הייתה חוויה מהנה.
מייק פחד שיעקרו לו את הקרביים ויאכלו אותו, אבל אמרתי לו שהוא סתם טיפשון.
את פחדת מזה, לינדה.
הנה הם. יש כמה משפחות מעורבות בשכונה, וחשבתי להזמין אותם לבוא.
יהיה נחמד אם תדברו איתם, כיוון שאתם שוקלים לעבור לגור פה.
שלום, קארן. שלום, פנדרגורה.
ברוכה הבאה, מייביס. -שלום, חבר'ה.
כן, אתם תמותו על המקום הזה. אל תדאגו, לאנשים אין שום בעיה עם אורח החיים שלנו.
טוב, מציקים קצת לילדים, אבל זה מחשל אותם.
שלום, חבר'ה. זו לורטה, היא נשואה לפול. הוא אדם זאב.
סליחה? -כן, בדיוק סיפרתי למייביס
על זוגות המפלצות ובני האדם הנוספים שגרים בסביבה.
אני לא אדם זאב.
חשבתי... טוב, אתם מוזמנים להישאר ולאכול מאפים.
"ערפדים יהיו חברים לנצח,
"יחד לאורך מאות השנים,
"גם ביום השטוף שמש ביותר,
"הערפדים יהיו חברים לנצח,
"לנצח נצחים, תרתי משמע"...
כל הכבוד, ערפדים. תנו לעצמכם חיבוק.
אנחנו הולכים. -מה? לאן?
"הכניסה אסורה"
למה אנחנו עושים את זה?
אתה מעדיף להאזין לשירים החדשים והמצחינים האלה?
מה קרה ל"יונתן הנרקב"? או "לדוד זאב היה גרזן"?
אסור לנו להיות פה, דראק.
מי מוכן לעוף? -אני! אני! כמו גיבור על!
טוב יותר! כמו ערפד!
הדבר הזה רעוע. אולי הילד לא אמור לעוף.
שקט. ככה הם לומדים. זורקים אותם והם מבינים לבד.
ככה לימדו אותי. -אני רוצה לעוף עכשיו!
עטלף טוב. אתה יודע שסבא פה, אם תצטרך אותו.
אני לא יכול להסתכל. -בבקשה, לא.
יוצאים לדרך!
הוא עדיין לא עף.
הוא יעוף.
עדיין לא.
זה יקרה.
המגדל הזה גבוה. -לכן הוא טוב.
כדאי שתלך לתפוס אותו. -הוא ייפול למותו.
הוא לוקח את הזמן.
דראק! -זה קרה לי בפעם הראשונה שלי.
הוא קרוב מדי לקרקע!
אתם יודעים מה? הוא לא יעוף.
אמרתי לך, סבא תמיד פה בשבילך. -שוב! שוב!
בחיי, חי נפשי! נצטרך לדווח על זה.
מה, לעיתונים? אני מניח שזה באמת היה מגניב למדי,
אבל אני לא רודף תשומת לב תקשורתית. -לא, אדוני, התכוונתי לרשויות.
אני לא יכול לא לדווח על העמדת ילדים בסיכון.
תקשיב לי. זה היה כיף, השירה שלך היא העמדת ילדים בסיכון.
שנרד לעזור לו?
לא. אמרתי לו שזה מטורף. שיסתדר לבד.
אני צריך להתקשר לאימא של הילד.
לא, זה לא יקרה. אימא שלו כבר מטורללת.
אני צריך להיצמד לנהלים.
אתה לא תיצמד לנהלים.
אני ערפד, אי אפשר להפנט אותי.
כן, נכון. -בבקשה, אל תאלץ אותי להתקשר למשטרה.
איש לא יתקשר לאיש!
שרפה!
עצור, רד והתגלגל! עצור, רד והתגלגל!
לא עוזר לצרוח!
אנחנו רעים, סבא דראק?
רעים?
לא, אתה הילד הטוב ביותר בעולם. אנחנו לא גרמנו לשרפה, אלא המגדל.
המגדל הזה מסוכן מאוד! יש לך מזל שאנחנו לא מתקשרים לרשויות!
בוא נלך, גיבור שלי. -יש! אני באטמן! ל"באטמוביל"!
כן, ל...
אני מצטער על כל הדברים האלה,
הם כנראה חשבו שתאהבי את זה.
למה אני מרגישה מוזר כל כך פה?
לא, מותק, הם מתנהגים מוזר.
אני חושבת שהם רק מנסים לעזור לי. כלומר, לא למדתי כלום כשגדלתי במלון הזה,
ואתה למדת הכול כשגדלת בסנטה קלאוס. -סנטה קרוז, אבל...
אולי אם דניס יגדל הרחק מטרנסילבניה, הוא לא יהיה חריג כל כך, כמוני.
יצאת מדעתך? מייביס, את שיגעון. את מלאת חיים והכול מסקרן אותך.
אם דניס יהיה בדיוק כמוך כשיגדל, אהיה האב בר המזל ביותר בעולם.
אני אוהבת אותך, ג'וניסטיין.
אתה יודע מה?
כל עוד כולנו יחד, נהיה מאושרים בכל מקום שהוא. אפילו במלון.
יש!
מה אתה עושה?
תראי את הסרטון שחבר שלח לי! הילד הזה אמיץ מאוד!
אחי! צילמת את זה? -רגע, זה דניס?
לא. זה הוא? לא, פשוט קשה לראות...
אופס, מחקתי את זה. זה איננו.
מה? זו מייביס! אני לא עונה.
בחייך, דראק. אתה מוכרח לענות.
בסדר! כן, דובשנית? -אבא, איפה אתם?
אנחנו ליד המלון, עושים "על האש." הכול בטוח לחלוטין.
מה אני שומעת ברקע? זו סירנה?
אלה רק כמה שדי יער יללנים שהגיעו למלון.
שקט, שדי יער!
אנחנו מנסים לעשות "על האש" בטוח לחלוטין.
אימא? אני רוצה להגיד "שלום." אימא, אימא, סבא דראק ניסה ללמד אותי...
רק רגע. זו אימא שלו? -הו, לא. יש רעש סטטי שוב.
אני חוזרת למלון מיד, ואני מקווה מאוד שתהיו שם,
או שאני נשבעת, אבא, שאתה תצטער על זה מאוד.
מה קורה? -אנחנו צריכים לחזור הביתה מיד.
טוב. אלך להעיר את הילקוט שלי.
חבר'ה, צריך לזוז! אין לנו מכונית! איך נצא מפה?
אל תדאג, התקשרתי למישהו.
אני מצטער, גושי. באמת שהתכוונו להתקשר אליך קודם.
תן גז!
טרנסילבניה.
לאן אתם רוצים לטוס? -לטרנסילבניה. בהקדם האפשרי.
אין לנו טיסות ישירות לטרנסילבניה. -לא?
אתם יכולים לטוס לבוקרשט, אבל תצטרכו להחליף מטוס בשיקגו, ואז בציריך.
ומתי נגיע?
ובכן, הטיסה משיקגו התעכבה בגלל תנאי מזג האוויר.
שני כרטיסים למחלקת תיירים?
לא!
לא. -כן.
אתה צריך ללכת לשירותים עכשיו? כשאין פקקים סוף סוף?
אתה הורג אותי, גושי!
עדיין יש עליי קצת ענן. אני מוכרח לצלם "סלפי".
ג'וני! לא עכשיו.
טוב, אולי אחר כך.
נגמר לקטנוע הזה הדלק. לא נגיע בחיים.
פרנק, תנשוף.
עכשיו!
נכון שזה כיף? למה אתה צוחק? אתה אוהב את זה? תראה את זה.
ככה עפים, דניסביץ'. -כמו ערפד!
ילד טוב! תראה איך אתה עף!
אתה הבחור הכי מגניב שלובש גלימה, סבא דראק.
שלום. מתי תגיעו כבר? אנחנו מחכים...
תן לי את הבן שלי.
רק יצאנו לקנות אבוקדו.
אימא, עפתי! -ראיתי.
"אימא שלו כבר מטורללת... מטורללת... מטורללת...
"בחיי. בחיי. בחיי, אני מוכרח להיצמד לנהלים.
"זה לא יקרה. זה לא יקרה.
"אימא שלו כבר מטורללת... אימא שלו כבר מטורללת..."
דאגתי שדניס יהיה בסכנה במחיצת מפלצות אחרות,
ואני מרגישה עכשיו שהוא בסכנה גם כשהוא איתך.
אבל אני רק... -מה אמרת? בן אדם, מפלצת, חד קרן, שזה לא משנה?
אני פשוט יודע שהחיים שלו... -נחגוג לו פה יום הולדת ביום רביעי,
ואז נעבור דירה.
בבקשה, מייבי? אל תעזבו?
אולי הכנסת בני אדם למלון שלך, אבא, אבל נראה לי שלא הכנסת אותם ללבך.
אני יכול לעשות את זה.
אני עטלף. אני עטלף.
אני עטלף, אני עטלף, אני עטלף.
דניס? מה אתה עושה, מותק?
לא כלום. -זהירות. תן לי לעזור לך לרדת.
אתה נרגש לקראת המסיבה הגדולה שלך?
אני מניח. -אתה יודע מי יבוא? כל המשפחה של אבא.
סבא מייק וסבתא לינדה, וכל הדודנים, הדודות והדודים שלך, שאוהבים אותך מאוד,
ואז, הם יהיו איתנו כשנעבור לקליפורניה.
אימא, אנחנו הולכים מפה כי אני לא מפלצת?
מה? לא, דניס, מובן שלא. אלה פשוט... עניינים של מבוגרים.
טוב, אבל מה עם סבא דראק? הוא יישאר פה לבדו.
סבא דראק צריך להישאר פה ולנהל את המלון,
אבל הוא יבקר אותנו, ואנחנו נבקר אותו.
נוכל להתקשר אליו כל לילה? -בטח.
שלום! הגענו.
"הלילה מביא הנה את משפחתו של ג'וני
"כדי לגזול את כל מה שיקר לדראק".
ברוכים הבאים.
"הסתר את רגשותיך, קבור אותם עמוק בפנים."
אחי, למה אתה רוצה לעזוב? המקום הזה מעולה.
אני לא רוצה לעזוב. -יש פה המון יצורים אדירים!
איזו מפלצת הכי מגניבה?
עוגית! -עוגית... -עוגית... איזה נמושה.
נכון נחמד שכל המשפחה יחד?
מייביס, יש לך דודנים או יצורים במשפחה?
לא, רק אני ואבא שלי.
באמת לא שאלתי אותך איך איבדת את אימא שלך.
בני אדם זועמים הרגו אותה.
"מביך!"
אבל ישנו סבא שלי, ולאד. -יש לך סבא?
כן, הוא יבוא למסיבה. הזמנתי אותו.
הזמנת אותו?
אבא, הוא לא ראה את דניס מעולם. רציתי שהם ייפגשו פעם אחת לפני שנעזוב.
בטח, נהדר. נפלא. ולאד הזקן והטוב.
יש למישהו מגבון לח?
"ולאד, רחוב הצוק המדמם 666"
כלבת קדושה! הוא הזמין אותי למשהו סוף סוף.
יש לו נכד? -והוא לא סיפר לך?
תירגע, בלה. לפחות יש ערפד נוסף במשפחה.
המסיבה בבית מלון? כמה יוקרתי!
בתי מלון הם לבני אדם!
בלה, סתום את הפה. תראה מה עשית. אל תדאגו, חברים.
חינכתי את בני לשנוא בני אדם, לטבוח בהם ולגזול את נשמותיהם.
כך נוהג ערפד טוב.
כן, סבא ולאד ישמח מאוד
כשהוא יראה את מסיבת התחפושות המפוארת שג'וני ואני תכננו. -מה?
שתף פעולה, זה אבא שלי. -יש לך אבא? זה מצחיק.
תקשיב לי, אסור שאבא שלי יידע שאתה בן אדם, או כל אחד אחר מבני המשפחה שלך.
מה? אבל דראק, אני גאה שאנחנו...
או שהוא יגנוב את הנשמות של המשפחה שלך,
ויאכל את הילקוט שלך!
נכון מאוד, חברים. נחגוג את יום ההולדת במסיבת תחפושות מפלצתית.
באמת? -איזה יופי, מעין שירת ברבור, לפני שדניס יזכה לחיות עם אנשים נורמליים.
לא יכולתי לנסח זאת טוב יותר בעצמי.
"יום הולדת שמח, דניס"
מה דעתך, מייביס?
נראה לי שאני מתחילה לאהוב להיות מפחידה.
יש לך מזל שאנחנו לא מתקשרים לרשויות. בוא נלך, גיבור שלי!
יש! אני באטמן.
כן, ל"באטמוביל."
בת כיסחה לך את הצורה, באטמן.
כן, שיהיה. אני לא עומד לבכות.
מלון טרנסילבניה.
אני מריח בני אדם! תהרוס אותו!
בלה, אנחנו בעולם החיצון. אתה תריח בני אדם.
אתה יודע מה? פשוט חכה לי בחוץ, אלה עניינים משפחתיים.
אתה סתם תפריע. אני רק רוצה להכיר את הניבון הקטן.
הוא צריך להכיר את ה"סבפד-רבא" שלו.
את המה שלו?
סבא ערפד. בחייך, זה היה ברור.
מסיבה מדהימה.
נו? מה דעתך?
זו תחפושת הערפד שלך? יצאת מדעתך?
הזמנתי אותה מהאינטרנט, לא מצאתי חנות אחרת שעושה משלוחים בתוך 24 שעות.
אתה נראה כאילו שאתה חובש ישבן של בבון על הראש.
תרגלת את הקול שלך, לפחות? אתה לא יכול לדבר כמו היפי.
אני לא היפי. אני זרוק.
דבר כמו ערפד.
שמי הרוזן ג'וניב! אני ערפד.
טוב, ערפדים לא אומרים: "אני ערפד."
מצטער. שמי הרוזן ג'וניב! בלה, בלה...
אתה רציני?
אני מצטער, אני לחוץ!
תקשיב, אם אתה חושב שאני לא אוהב את זה,
לא כדאי לך להגיד "בלה, בלה" מול אבא שלי.
אדוני. האדון עוגית הגיע.
שלום. דראק, זה ברנדון, הידוע בכינויו "עוגית".
הזמנתי אותו בשביל דניס.
שלום, בן אדם. -מבחיל להכיר.
מתי זה קורה? אני צריך להיות ביריד ספרים בעוד חצי שעה.
טוב, איפה ה"נכפד" שלי?
נו, באמת. הוא עדיין מוכרח להיכנס ברוח וצלצולים.
אבא, תראו אותך!
אז מה, עכשיו אתה מנהל מלון?
הפכת מנסיך האופל למלך שירות החדרים?
כן! נפלא לראותך!
מיד אצטרף אליך!
תרחיק את ולאד מבני האדם וממייביס.
אני מטפל בזה.
איזה יופי של תחפושת.
יש להם ריח מוזר.
אתה אירופאי. קוראים לזה "דאודורנט."
אין כמו להעליב יבשת שלמה, לינדה.
שלום, הרוזן. איך הולך? אני פרנקנשטיין. טכנית, אני המפלצת של פרנקנשטיין,
פרנקנשטיין הוא הרופא ש... -אשמח לשמוע עוד. תתקשר לאנשים שלי.
הרשה לי להכיר לך כמה חברים נוספים של הבן שלך.
זה מורי. -בבקשה! אל תהרוג אותי!
כלומר. יו, ו'! מה קורה?
נייר טואלט מדבר. טוב, זה חדש.
טוב, איפה הילד? אותו אני רוצה לפגוש.
ג'וני!
זה החתן של דרקולה.
אני... הרוזן ג'וניב!
בלה, בלה...
בלילה הזה, נרקוד לאור הירח?
מה יש לך על הראש? זה נראה כמו החזה של סבתא שלי.
אבא! מיהו האיש בעל הפרצוף המצחיק?
זה הילד? -בהחלט.
תראה לי את הניבים שלך.
מה אתה עושה? -אני פשוט אוהב אותו כל כך, ואני רוצה לחבק אותו, בניבים. שיש לו.
אני חוזר, תראה לי את הניבים שלך.
הוא מצמיח ניבים מאוחר, בדיוק כמוך. -כן...
בדיוק כמוני.
המצליחן הזה היה בכיין של ממש. -כן, נכון.
הוא היה מרטיב במיטה. -טוב, אבא.
אנחנו פשוט צריכים להבהיל את הילד כדי שהניבים שלו ייצאו.
להבהיל את הניבים? -כן, זה מה שעשיתי לבריון הזה.
קודם כול, צריך להיכנס דיבוק במשהו
שמצמיח הניבים המאוחר חושב שהוא מתוק ותמים,
ואז צריך להראות לו מה זה... בום!
תאמינו לו, הוא ייבהל והניבים ייצאו מיד. נכון, דראק?
ברצינות, חבר'ה. אם אאחר ליריד הספרים, אפספס את יריד הרחוב.
זה האיש שלך.
דיבוק? דניס יפחד מאוד.
אתה לא מבין? זו ההזדמנות שלנו. אם זה יצליח על דניסביץ', הוא יהיה ערפד,
ותוכלו להישאר פה. -טוב, בסדר. הבנתי.
החלטה טובה.
ילדים, כולם, שבו. לדניס יש הפתעה גדולה בשבילכם.
האחד והיחיד, עוגית, מפלצת העוגות!
שלום, ילדים. זה אני, עוגית. איזה יום עוגי ויפה היום!
יש לי שאלה. מי פה אוהב עוגה?
עלה!
למה אני צף? אפשר לדבר עם מנהל הבמה, בבקשה? זה לא מתאים לי.
מפחיד, נכון, דניסביץ'? אתה מרגיש משהו? שינוי כלשהו?
עוגית בסדר?
אני רוצה את כל העוגה! רק פחדנים מכבדים חברים!
אני לא זוכרת את זה מתוכנית הטלוויזיה.
אני חושב שראיתי את זה במהדורת "בלו ריי,"
בתוספות המיוחדות.
רגע, מה סבא ולאד עושה שם?
אני מפחד, סבא. מה קורה לעוגית?
אתה לא אוכל עוגה! העוגה אוכלת אותך!
לא!
תפסיק!
מה קרה עכשיו, בן אדם? אני הולך מפה.
אני מקווה מאוד שההורים לא ידרגו את זה באתר.
מה עשית עכשיו? עוד כמה שניות והניבים של הילד היו יוצאים מיד.
לא אכפת לי, זה לא שווה את זה. -מה לא שווה את זה?
זה היה הניסיון האחרון שלי להפוך את הילד לערפד כדי שתישארו.
בכך שתהרוס את הדבר האהוב עליו? איך יכולת לעשות את זה?
היינו נואשים. -גם אתה שיתפת פעולה בזה?
לדניס לא יהיה טוב בעיר שלי. -דניס לא היה שם.
"זוגות נשואים, החיים לא פשוטים"...
שתוק!
ג'וני! דניס אינו מפלצת.
הוא אוהב אבוקדו. -כי את לא נותנת לו לאכול דברים כיפיים!
אני חושבת שדניס פשוט רוצה להיות נורמלי. -אפשר להפסיק להשתמש במילה "נורמלי"?
הוא נורמלי במקום שאנחנו גרים עכשיו. -הוא מי שהוא,
ואתה לא יכול לשנות אותו, אבא.
דניס, לאן אתה הולך?
אני הולך מפה.
אבל מסוכן לנו להיות פה לבד. אני יודעת איפה אפשר להתחבא.
בוא איתי.
אם לא היית עוצר אותי, הנין שלי לא היה צריך להיות נמושה כל החיים,
כמו שלומפי הזה.
נמושה? -ג'וני, שמור על קור רוח.
אתה רוצה ללכת מכות, קשיש? יש לי חגורה צהובה רשמית מאז שנת 1997.
לא! -מה זה? אתה לא ערפד?
בלה? -מובן שהוא אנושי, הוא הבן שלנו. אתה חושב שאנחנו מפלצות?
אתה! נתת לבת שלך להתחתן עם בן אדם, וללדת ילד אנושי?
למה שלא תנעץ יתד בלבי וזהו?
אנחנו כבר לא שונאים בני אדם, והם לא שונאים אותנו.
בני אדם?
אתה טיפש! -הנין שלך הוא הילד המתוק, האדיב והמיוחד ביותר שפגשתי אי פעם,
ואם אתה לא יכול להעניק לו את האהבה שהוא ראוי לה
רק מפני שהוא אנושי למחצה, אתה הטיפש.
אבא'לה!
איפה דניס באמת? דניס! -דניס?
יום הולדת שמח, דניס. הכנתי לך הפתעה.
יונה מתה?
תיהנה, כי ברגע שאסיים את לימודי מנהל העסקים ואתחיל לנהל חברה,
לא תקבל ארוחות ביתיות כאלה יותר.
אני צריך לעבור דירה, ויני. לקליפורניה.
אימא שלי חושבת שלא טוב לי פה כי אין לי שיער על הפרצוף, כמו לך.
אני מצטער שאני לא מפלצת.
לא, אתה מושלם. אתה הילד הכי נחמד שאני מכירה.
ויש לי 300 אחים.
גם את נחמדה, ויני.
תראו, תראו, תראו! בן האדם הקטן וחיית המחמד שלו.
דניס? -דניסביץ'?
הוא לא בחדר. -הוא לא ליד הברכה.
הוא לא בסיר המרק הזה.
איפה הוא יכול להיות?
אני לא יודעת למה הזמנתי אותך בכלל!
דניס! -דניס! -דניסביץ'! -דניס!
תפסיקי להתפתל! -למה אתה עושה את זה?
כי זה מעוות! למה איש לא מבין את זה?
בני אדם לא צריכים לחיות עם מפלצות!
אתה טועה! -אני לא! אני מחזיק בכם כבני ערובה,
ואני והכנופיה שלי נקרע את בית המלון חובב בני האדם הזה לגזרים!
אתם לא יכולים! -באמת? למה לא?
כי... -כי מה?
כי זה יעציב את סבא דראק.
הוא יהיה עצוב? ומה אתה תעשה בנידון?
אני לא יודע. -אתה יודע למה אתה לא יודע?
כי אתה סתם ילד קטן וחלש!
מה זה היה? -דניס, אנחנו באים!
את בסדר, ויני? -כן, זינג שלי.
דניס! הנה הוא, הוא שם! -דניס! מותק! -ילד גדול!
דניס, חיפשנו אותך! -דניסביץ'!
הנה החברים המרושעים שלו!
זה יהיה כיף.
לא אני עשיתי את זה.
אתה אדיר, דניס! -כוונתו ל"דניסביץ'".
עוגית שולט!
דניס, אני בא!
ידעתי שכל האימונים ישתלמו בסוף.
נכון מאוד, עופו מפה!
סבא דראק! אני גם ערפד וגם גיבור על! אני מגניב עכשיו?
עכשיו? דניס, תמיד היית מגניב.
בן אדם, ערפד, חד קרן. אתה מושלם, לא משנה מה.
אבל כיוון שאני ערפד, נוכל להישאר כאן?
כן.
יש!
אבל מוטב שתדעו שאנחנו מתכוונים לבקר אתכם כאן בכל חג!
זה בסדר גמור. -זה בסדר גמור.
שלא תעז להתקרב אליי או למשפחה שלי שוב לעולם.
אבא'לה, הצלת בן אדם עכשיו.
כל הלחץ הזה, שהניבים של הילד ייצאו כבר. למי אכפת בכלל?
הניבים שלי יצאו לפני שנים. תראו.
טוב, אבא. תחזיר אותם פנימה לפני שכולנו נקיא.
עדיין יש למישהו יום הולדת, לא?
אני רוצה לשמוע אתכם שרים!
לא אני עשיתי את זה.
- הסוף -
בימוי: גנדי טרטקובסקי
תסריט: רוברט סמייגל ואדם סנדלר
עברית: ענת שפירא
הפקת תרגום: וידאופילם אינטרנשיונל