ВІТАЄМО МЕЙВІС І ДЖОНАТАНА
Ласкаво просимо! Ласкаво просимо!
Вітаю, Драксе. Оце так, та тут геть усі.
Містере та місіс Лоґрен, батьки нареченого та родичі.
- Мамо й татку! - Джонні!
Аж не віриться, що ви всі приїхали.
Так, так!
Гарна дівчина прийшла до мене на побачення?
Гарнюня.
- А моя? - А до тебе прийшла дівчина?
Так. Вона невидима. Тому ти її й не бачиш.
Ясно. Це та, що з "Канади"?
Весілля починається.
Чудово.
Це правда. Щира правда, Марті.
Як зворушливо.
Ого. Ти ба, який ти.
Божечки.
Усе так, як ти хотіла, моя отруйна ягідко?
Так, татусю.
От тільки де дідусь Влад?
Сонечко, твоєму дідусеві це б не сподобалося.
Він старомодний.
Звідки ми знаємо? Якби він тільки познайомився з Джонні...
То з'їв би його.
Він не настільки сучасний, як твій модний таточко.
То ти справді не проти, що він не монстр?
Людина, монстр, єдиноріг - головне, щоб ти була щаслива.
Дякую, тату.
Ти завжди будеш моєю радістю
Але тепер літаєш на крилах кохання
Тепер ти дівчина Джонні
Дівчина Джонні
І трохи татова теж
Мама була б така рада
Бо завжди знала
Кохання виявляє найкраще в тобі
Минув рік
- Привіт, тату. - Привіт, дітки!
Тодде, зробимо перерву.
Ну, як справи?
Мейвіс хотіла спитати, чи не хочете ви політати.
Ми вже сто років не літали. Є якийсь привід?
Ні, приводу немає.
Скажи, Мейві?
- Чого це він? - Він дурко.
Просто сьогодні гарна ніч, і...
Ну, якщо не хочеш...
Ні-ні! Ти що, смієшся?
Та я зжер би відро часнику, тільки б політати з тобою.
Донечко, ти подивися, які пухнасті хмаринки.
Пам'ятаєш, у що ми гралися, коли ти була малою?
У хованки з гострими предметами?
Ясно. Звичайні хованки.
Де ж ти?
Кажанятко!
Мейві!
Кажанятко!
Я тебе спіймаю.
Донечко? З тобою все гаразд?
Так. Просто важче перевести подих, бо я вагітна.
Так, тоді не дивно, що тобі...
Що?
Я стану дідусем!
А я стану татом!
Бо ти татова дівчинка чи хлопчик
Татова дівчинка чи хлопчик
Я знову голодна, котику.
Принесеш мені морозива з оселедцем?
Ні-ні-ні. Не піддавайся харчовим забаганкам.
Це шкідливо для маляти.
Треба споживати більше павуків, щоб дитина як слід лазила по стелях.
ЧОГО ЧЕКАТИ, коли чекаєш ВАМПІРА
І їсти якомога більше овечої жовчі.
Тату, я тебе люблю, але не факт, що дитина буде вампіром.
Я була б рада, якби малюк виявився людиною, як Джонні.
"Людиною". З тисячолітніми генами Дракули.
Цього не буде.
Головне, щоб малюк був здоровий.
- Звичайно. Здоровий вампірчик. - Або людина.
Так, людина, яка вміє літати, як кажан.
Ось. Скуштуй супчику з монстро-фрикадельками.
За рецептом твоєї мами.
Дякую, тату.
Ти варив його мені в дитинстві. Мій улюблений.
Вибачте.
ТРИМАЙСЯ, МАЛЕЧА
П'ЯТНИЦЯ 13
Пологовий зал
Сер, у пологовий зал можна заходити тільки батьку дитини.
Серйозно? Ну добре.
Він теж член сім'ї, напевно.
Дивіться! Це хлопчик! Хлопчик!
Рід Дракул продовжується!
Ніхто тебе не скривдить, доки я тут,
мій диявольський песику.
Тату, можна я візьму на руки свою дитину?
Якби я був татом, то сказав би "так".
Але я медсестра, Франсіна.
Але все одно тримай.
Винен.
Маленькому Деннісу вже рочок.
Мило. Так. Симпатичне дитя.
Гаразд, час подивитися, що ж нам подарували.
Гаразд! Обдаруймо нашого хлопчика!
Дивіться, що я йому купив. Цяцьку!
Вона проклята?
Суперпроклята. Йому - лише найкраще.
Прямісінько з гробниці.
Він тільки починає ходити, може, вона важча, ніж...
Не реви, Денисовичу.
Його звати Денніс. На честь мого батька.
А вампірське ім'я в нього інше.
Мій маленький Денисович-Висович.
А ми точно знаємо, що він вампір?
Я не кажу, що це погано,
але хіба в нього не мало б бути ікол і блідої шкіри, як у вас?
Теоретично вампірські ікла можуть виростати до п'ятирічного віку.
Ікла в нього виростуть. Він же Дракула.
Але й наполовину Лоґрен.
Може, йому краще буде жити в нашому світі. Там більше людей.
Що? Подивіться, як гарно він грається з вовченятами.
Ми принесли подарунок. Сподіваюся, він прийнятний.
"Моя перша гільйотина".
Дуже розвиваюча. Гарний вибір, Франку.
Вона чудова. Дякую. Але треба встановити захист для дитини.
Джонні, ти не пам'ятаєш, куди поклав гумові корки?
Захист дитини від гільйотини?
Ну подумаєш, відрубає пальця. Так ще веселіше.
Вона змусила мене встановити захист по всьому готелю.
У когось гіперопіка.
ДЕННІСУ 1 РОЧОК!
ДЕННІСУ 2 РОЧКИ!
Джонні! Хутко, сюди!
Що таке? З ним усе гаразд?
Денніс сказав перше слово!
Та ти що?
Ну давай, зайчику. Скажи ще раз.
Бла, бла-бла.
Я не кажу: "Бла, бла-бла".
А ми й не кажемо, що кажеш.
- Тоді звідки він цього набрався? - Бла, бла-бла.
Може, інколи ти так кажеш.
Я кажу це лише тоді, коли кажу, що я так не кажу!
Бла, бла-бла.
Добре, малий. Ми зрозуміли. Говорити ти вмієш.
Денисовичу.
- Тату. - Перевіряю, чи нема карієсу.
- Бла, бла-бла. - Бла, бла-бла.
То це була ти!
Божечки, Леонарде.
Якби ти дійсно був таким страшком, я б з тобою не тусувався.
Хлопці, що тут у вас?
Тут що, вечірка? Візьми слухавку.
Мені байдуже, що Джонні сказав, що це "крутий додаток". Джонні тут новачок.
Ну, Кашоголовий, ти викликав катафалк для Гремлінбергів?
Ні, ти завис на своїй сторінці у Фейсбуці. Знову.
Кашоголовий - Бургер з мозку ДРУГИЙ У ПОДАРУНОК
Драку, я сказав нашим, що соцмережі - найкраща реклама для готелю.
Правда, Кліфтоне?
Драку, я хотів обговорити деякі свої ідеї,
я ж ваш новий співасистент-координатор відділу кадрів.
Звичайно. Це справжня робота.
А не дешева відмазка, щоб Мейвіс була щаслива, а ти щоб ніколи не виїхав.
Ясно. Отже, я тут подумав,
оскільки в нас тепер так багато людей, може, оновимо деякі виступи?
Наприклад, виступ фокусника?
А що не так із Триоким Гаррі?
Людям він здається трохи старомодним.
Скажіть, сер, яку карту ви загадали?
Пікову трійку?
Оце ваша карта, друже мій?
Ні, Гаррі молодець.
Гаррі не винен у тому, що в нього старомодні глядачі.
Добре, а Вейн?
Вейн? Ти що, здурів? То ж мій друг.
Тоді, може, щось інше, а не теніс?
Гаразд, ось що треба робити:
піднімати ракетку саме під час удару, щоб гарно закрутити м'яч.
От спробуйте відбити м'яч.
Що це таке? Що за звук? Він іде від мене!
Це просто мобільний, який я вам подарував.
Кліфтон шле вам СМС, щоб ви потренувалися йому відповідати.
- Що за... Воно не працює. - Давайте я.
Любий Драку, Гар іровл ріволр, іврало івполіплол.
Тепер ви можете писати Кліфтону.
Гаразд, добре.
- Як ти це робиш? - Може, це через нігті.
Це легко. От дивіться. Я напишу Мейвіс.
Чекаю вечора побачення.
Бачите? І дивіться, вона відразу відповіла.
"Мушу скасувати. Не можу покинути Денніса".
Гаразд.
Нам що тепер, заборонено побути на самоті?
Мені теж треба відчувати, що мене люблять.
І відправляю.
Добре. Я зрозумів тільки те, що ти жалюгідний.
Так, ясно. Може, вам треба поставити блютус.
Добре. Блю Тус, іди-но сюди.
Ну, що далі?
Прокинься і співай, мій Денисовичу.
Привіт, дідусю.
Привіт, моє дияволенятко. Тобі наснилися гарні кошмари?
Мені снилося, що я бачу стегозавра.
І ти пив його кров?
- Ні. - Я просто так спитав.
- Слухай! А хочеш зробити щось класне? - Хочу!
Я навчу тебе перетворюватися на кажана. Як я.
- Бачиш? - Класно.
Так! Я ж кажу, це класно.
Тепер спробуй ти.
Я кажан.
Я кажан. Я кажан. Я кажан.
Я кажан.
- Я мав на увазі справжнього кажана. - Я кажан!
Денисовичу. Зроби вдих. Ти насправді можеш перетворитися на кажана.
Спробуй. Відчуй себе кажаном.
Не куркою.
А це ще що? Брейк-данс?
Якщо я покажу, що вмію танцювати, ти спробуєш полетіти?
Тату? Чого це ви танцюєте?
Він танцював уві сні.
Ходімо, котику. Повертайся в ліжечко.
"Повертайся в ліжечко"? Уже по 8.00 вечора.
Ти вже забув про новий графік сну?
ГРАФІК СНУ ДЕННІСА
Він на півдня ходить на людські уроки.
Якби він сьогодні поспав до 2.00 ночі, було б так добре.
Але, смертонько, у шістьох Вейнових вовченят сьогодні день народження.
Ти ж не хочеш, щоб він його пропустив?
Тату, я люблю вовченят, але вони трохи необережні з Деннісом.
- "Трохи необережні"? - А ти не помітив? Денніс не такий, як вони.
До чого ти хилиш? Що Денисовичу не можна бути поруч із монстрами?
Я люблю монстрів! Мультик! Мультик!
Хочеш показати дідусю Драку свій мультик про монстрів?
Так!
Хто найкрутіший монстр?
Кекі!
Кекі - щасливий монстр!
Кекі любить тортики! Ням-ням!
У животика болить животик.
І чому та істота називається монстром?
Скуштуй тортика, Вузеллампелбаме.
Пам'ятайте, дітки: справжній монстр завжди всім ділиться.
"Ділиться?" Так! Згадуючи про монстрів, я думаю про те, як вони "діляться".
Давай я розкажу тобі, що таке справжній монстр, Денисовичу.
Тату, будь ласка. Йому вже майже п'ять. Не нав'язуй своє.
Не так швидко, Вузеллампелбаме.
Гойда, гойда, гой Ніченька іде
Мамо, я вже великий для колискових.
Що? Ні, там співається не так.
Так співає більшість людей.
"Більшість людей"? А чим погана...
Ой, ой-йой, ой-йой Боляче буде
Діточкам малим, смерть до них іде
- Тату. - Облиш. Ти ж знаєш, як співав тобі я.
Під вікном тремтять Зомбі і мерці
І кричать, там кров Гній і пухирці
Ой, ой-йой, ой-йой Очка заплющи
В сні кривавому задихнешся ти
І досі працює.
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ
З днем народження, Воллі, Вілсоне, Вупі, Вейлоне, Віпі і Вайніє.
Денисовичу! Мій великий хлопчику! Ти все ж прийшов!
Я обдумала твої слова, тату.
- Може, я занадто його опікаю. - Дякую, гробокексику.
Деннісе! Я тебе люблю! Дзень!
Привіт, Вінні.
Обожнюю твоє гарне руде волосся! Дзень, дзень!
Вінні. Не лізь до нього, доню. Вибач, Мейвіс.
Нічого, тьотю Вандо. Вони просто граються.
Оце так! Лімбо? Я колись так любила цю гру!
- То біжи туди, Мейві. - Правда? Але я ж тепер мама.
- Покажи їм, як це робиться. - Добре. Так, добре.
Не може бути! Піната?
Мейвіс, дорогенька. Це на потім.
Ми не хочемо, щоб вовченята об'їлися...
Цукерки!
Цукром.
Вибачте. Це все я почала?
Нічого страшного. Їх недарма називають послідом.
Деннісе! З тобою все гаразд?
- Мені дали цукерку. - Дивися! У тебе зубчик випав.
Ти серйозно? Йому вибили зуба?
І правда, вибили. А он лізе ікло.
Тату. Його молочний зубчик був не іклом. Чому постійний буде інакшим?
Він не монстр.
Скоро зійде сонце, і треба буде відвезти його на заняття.
А чим погані наші місцеві заняття? Наприклад, дитяча йога?
Йога!
Тут дім Денисовича.
- Не знаю, тату. - Чого ти не знаєш?
Ми тут говорили про переїзд.
Туди, де Деннісу буде безпечніше.
Може, туди, де ріс Джонні, у Каліфорнію.
Вибач, але не можна зробити з когось того, ким він не є.
- Ходімо, синку. Нам пора. - Дзень, дзень?
Мейві, чекай. Ти ж несерйозно, так?
Ти про це знав? Про від'їзд?
Це ще не точно.
Точно тільки те, що вона про це говорить,
але доки ми не переїхали, точності ще нема.
Він щойно обліпив мене пташиним кормом?
Так, обліпив.
Тату, це не ікло.
Тату, я не знаю, чи можна тут ростити Денніса.
Скажи, Джонні?
Слухай, друзяко. Це не я. Це Мейві.
І ще, друзяко. Я боюся щось казати.
Слухай, друзяко. Я друзяка!
Драку? З ким ти розмовляєш?
Не турбувати. Граф тут кривляється.
А чого ти кривляєшся, Драку?
Через дітей. Мейві Вейві каже, що хоче виїхати звідси.
Виїхати звідси? А Джонні як же? Він не хоче виїжджати.
Він робить готель більш схожим на людський заради Денніса.
Оскільки Денніс не монстр.
Він монстр!
Просто в нього пізно виростуть ікла.
Ага, а з мене можна малювати долоню.
Помовч! Просто Денисовича збивають з пантелику людські витребеньки.
То, може, варто залучати малого до витребеньок монстрів.
Мені потрібен плащ.
Не можу. Вона завжди поруч, стежить за моїми діями.
Якби ж я міг залишитися з ним наодинці.
Хвилинку. Джонні теж цього хоче.
Побути наодинці з Мейвіс.
У них хоч раз була відпустка після весілля?
Тепер буде. І в нас теж. Франку, ти геній.
Ми покажемо Денисовичу усі наші улюблені місця.
Кожен із нас продемонструє йому свої вміння.
Це навчить його бути монстром.
І не встигнемо й озирнутися, як у нього виростуть ікла.
Наступного тижня хлопчику буде п'ять років.
Якщо він не стане вампіром до дня народження, то не стане ніколи.
Ще й як стане, малий.
Йому треба тільки побути зі своїм вамподідом.
- "Вамподідом"? - Вампіром-дідом.
Ну ти що. Це ж очевидно.
- Джонні. Вийди. - Що? Хто там?
Це твій тесть. Є розмова.
Що таке?
Давай я їх розжену. Вибач.
Без проблем. Мені навіть лестила така увага.
Можна ці залишаться? По-моєму, вони ще не готові вилетіти з гнізда.
Ану киш. Летіть до своєї матері.
- Слухай, ти хочеш залишитися тут, так? - Звичайно.
Тут я вперше зміг бути собою.
Я не почувався таким живим ще з винаходу піци з начиненою скоринкою.
Тоді в нас багато роботи. Отже, план такий.
Може, було б добре звозити її у твоє рідне містечко.
Але пам'ятай...
Значить, порізане авокадо, вівсянка з абрикосами,
після кожної ванни - зволожуючий крем "Авіно".
А ще змастити йому задок олією ши перед тим, як надягти піжаму,
тоді 20 хвилин з небулайзером,
доки я читатиму йому книгу "Цікаві букви для малят".
Я багато прошу, тату. Ми можемо просто взяти Денніса з собою.
Що? Ти смієшся? І збити його розклад?
Ні-ні-ні.
Ви, дітки, їдьте в Каліфорнію,
подивіться, чи підійде вона для виховання Денисовича.
Ти не забудеш, як користуватися відеочатом?
Ні. За допомогою телефона, кнопочок і агонії.
Дякую за розуміння, тату. Я знаю, що з тобою він буде в безпеці.
Звісно, Мейві. Осиковий кілок мені в серце.
Просто я страшенно за ним сумуватиму.
- Я тебе люблю, Деннісе. - Я теж тебе люблю, матусю.
Щовечора перед сном я розповідатиму йому історії про Мейві Вейві.
Ти найкращий. Люблю тебе, тату.
Я сумуватиму за вами всіма. Ви всі - моя родина.
- Люблю тебе, Драку. - Так. Я тебе теж.
І пам'ятай про наш план. Хай вона від щастя забуде про все на світі.
- Але в розумних межах, ясно? - Звичайно.
Операція "Хай вона від щастя забуде про все на світі,
але в розумних межах, ясно" стартує зараз. Класно?
Я усміхаюся тільки для виду.
- Мій рюкзак обіймете? - Ні.
Назад у ліжечко.
Так, ми повернемося в ліжечко. Хто ж не любить ліжечко?
Але спершу зробимо одну справу.
Там, куди ми їдемо, тепло? Шорти брати?
Сподіваюся, що ні. Я ще не накачався, щоб носити купальники.
Байдуже. Де Ґріффін?
Можна дати мені секунду? Я прощаюся з Емілі.
От лихо.
Я так за тобою сумуватиму.
Ти мусиш бути сильною, серденько. Наші з тобою стосунки міцні, як сталь.
Кохана, не плач. На нас усі дивляться.
Так, я мушу йому про це сказати.
Хай вже виговориться, і покінчимо з цим.
Ну все, голуб'ята. Допивайте шампанське і рушаймо.
Так. Звичайно. Добре.
За нас, пташечко.
От незграба.
- І нам не можна сказати про це ні слова? - Ні. На "дзень" нема часу.
Як пристебнути це дурне дитяче автокрісло?
Треба обстригти нігті, друже.
А ми пристібаємо дітей, обмотуючи їх скотчем.
А цей що тут робить?
Я сказав, що йому можна з нами. Він ще ніколи ніде не був.
Блоббі, тобі нема місця. Вибачай, друже.
Не може бути.
Гаразд, посадіть його у візок. Поїхали вже.
Куди ми їдемо, діду Драк?
Денисовичу, ми їдемо в пошуках пригод.
Пригод для монстрів.
Монстри! Ми будемо їсти торт.
- Що він сказав? - Ні. Ніяких тортів у цій подорожі монстрів.
Ніяких тортів, тому сьо Кекі каже: "Коли торта забагато, болить животик.
Монстр завжди ділиться з іншими".
Можливо, на це піде більше тижня.
А знаєте, хто зробив би з малого вампіра за пару днів? Влад.
Що? Владу ми дзвонити не будемо. Самі впораємося.
Розумієш, Денисовичу, монстри хороші, точнісінько як ти.
Але коли сходить місяць, у монстрів починається найвеселіше.
Бути страшним. Так, хлопці?
Хлопці? Хлопці! Що це з вами?
Облиш. Усі люблять цю пісню.
Ми - не всі. Ми страшні монстри. Не забули?
- А що ти ставиш? - Це аудіокнига.
Автобіографія йеті. Читає він сам.
Розділ перший.
Це буде казково.
Так. Ми будемо дуже щасливі, але в розумних межах.
- Що? - Я хочу бачити все, що бачив ти, коли ріс.
Головне, щоб ти забула про все на світі, ясно?
Можемо заїхати кудись по дорозі до моїх батьків.
- Я тільки швиденько подзвоню додому. - Не дзвони.
Там зараз 1.00 ночі. Денніс ще навіть не встав.
Точно. Просто я не звикла бути далеко від нього.
Усе буде класно. У твого тата все під контролем.
Я знаю. Він найкращий.
Тут поворот праворуч.
Денисовичу, прокинься і співай.
Хлопці, це вам нічого не нагадує?
Ми полювали тут у молодості, коли нам було лише за 100 років.
Темний ліс Слобозії.
ТЕМНИЙ ЛІС МІСЬКИЙ ПАРК І ВЕЛОСИПЕДНА ДОРІЖКА
- Гарно його розбудували. - Гаразд, виходьте з машини.
Денисовичу, ти побачиш, як кожен монстр робить те, що вміє.
Спершу Франк покаже нам, як він лякає людей.
- Він скаже "бу". - Так, по-моєму, "бу" нікого не лякають.
Саме для цього ми приїхали. Щоб вчитися у майстра.
Ну добре, я спробую.
Так, мабуть, залежить від роботи.
Франкенштейн!
Привіт, як життя?
Ти відпадний! Можна з тобою сфоткатися? Ти не проти?
Звісно, не проти. Трюк для селфі.
Серйозно?
- Круто! Щиро дякуємо. - Гарного вам дня.
Бу!
- Який чарівний. - Який чарівний.
Чарівний, так.
Не страшний, але "бу" - це вже щось.
На моєму торті до дня народження буде найкрутіший хлопець.
Дай вгадаю. Кекі.
Ні. Він такий класний. Лазить по стінах і носить плащ.
Невже? І хто ж цей класний хлопець?
- Бетмен! - Бетмен. Чудово.
Ти не знаєш інших людей у плащі, які теж були б класними.
Ось тут добре. Зупини тут.
Гаразд, Вейне. Твоя черга. Іди щось убий.
Денисовичу, дивися уважно.
- Що? - Я вже сказав, давай.
Якщо ми не надихнемо Денисовича, як він відкриє у собі монстра?
- Хто монстр? - Ніхто, просто...
Ось, з'їж авокадо.
Твоя мама каже, що там корисний жир. Що б ця фраза не означала.
Слухай, я не відкину монстрів назад у дикунство
тільки для того, щоб твій онук полюбив вампірів.
І в будь-якому разі, тут нема що вбивати. Усе вже...
Який гарнюній.
Але вбий його.
Чудово. Ти знаєш, що я вже багато років цього не робив.
У нас більше нема потреби вбивати. Тепер у нас є печиво.
Денисовичу, ти будеш у захваті.
Вейн з'їсть того цілого оленя, а наступний буде твій.
Вейне, вперед.
Боже. Я вже для цього застарий.
То як там воно робиться?
Ні-ні, стоп. Так виють на місяць.
Треба гаркнути. Гаразд, зараз.
- Гарк! - Принеси, песику.
Принеси нам, дядьку Вейне.
Теж мені вовкулака. Ти реально сказав слово "гарк"?
- Вовку-няшка ти. - Я ж казав, що вже старий.
- Віддай мені фрісбі. - Ні! Це моє фрісбі! Це я його приніс!
Дай мені! Віддай!
Давай його сюди! Віддай мені! Віддай!
З ним усе гаразд. Це ж Блоббі.
Як тут гарно й мальовничо.
- Що хочеш показати мені в першу чергу? - Не знаю.
Тут гарно, але тут нічого робити, як тільки стемніє.
Стій. А тут що?
Мінімаркет ВІДЧИНЕНО 24/7
То ви кажете, що я можу обирати з усіх цих різновидів чіпсів?
Так.
Як же люди вирішують, що взяти?
А то що за прекрасний рубіновий фонтан?
- Джонні, ти куштував такий фруктолід? - Не так швидко, кохана.
Його є 48 смаків. Ми мусимо скуштувати всі.
Не знаю, чи є в нас час.
Чому? Тут відчинено цілу ніч. Правда, сер?
Так.
ВІДЧИНЕНО ЦІЛУ НІЧ
Джонні, дивися.
Про цей магазин знімають передачу, і зірки в ній - ми.
- Привіт, світ. - Відпад.
Ще й який. Пощастило вам, Келе.
Привіт, світ.
Гаразд, Мюррею. Твоя черга.
Перепрошую. Не підкажете, де тут можна перекусити?
Ти серйозно зараз спитав у вампіра, де перекусити?
Чорт. Я не те мав на увазі. Ми не місцеві.
Так незручно. Їдь далі.
Вибачте, що потурбував. У вас класні шоколадні пластівці.
То що ти від мене хочеш?
Денисовичу, ти не повіриш.
Мумія може проходити крізь стіни і перетворюватися на рій жуків,
а ще накладати на всіх закляття.
- Так нечемно. - Але весело. Гаразд.
От дивися.
Мюррей зробить найбільшу піщану бурю, яку ти тільки бачив.
- Давай! - Піщану бурю? Давненько я їх не робив.
- Твої проблеми. Роби. Кажи закляття. - Добре.
Зараз. Франку, Вейне, Ґріффіне, спробуйте не зомліти.
Моя спина.
Стривайте.
Як симпатично!
Чекай. Зупинися біля того ігрового майданчика. Дивися, які класні дітки.
Оце так! Схоже, їм дуже весело.
Ну, не знаю, Мейві.
Це досить небезпечно, якщо не знаєш, що робиш.
Звісно, я на цих великах цар і бог.
Дозволиш, малий?
Заціни. Так.
Ось так я відривався кожного літа.
Схоже, я його подряпав.
Моя черга.
Мейві, я ж кажу, у мене на таку досконалість пішли роки.
Але я все одно спробую.
Тепер вражені? Це моя дівчина, шмаркачі.
- Твоя дружина, Джонні. - Моя дружина. Навіть краще.
Оце ви дали, леді. Де ви навчилися робити такі трюки?
У Трансильванії.
Класно. У мене є двоюрідна сестра у Пенсильванії.
Яка вона мила, ця малеча. Денніс був би від них у захваті.
- Яке чудове місце, щоб ростити дитину. - Ростити дитину?
Не знаю, чи дійсно воно чудове.
Хіба що класне. Ясно?
Так чи інакше, треба їхати до моїх батьків.
- Я обіцяв, що ми приїдемо десь у цей час. - Добре.
Слухай, у Трансильванії вже по 3-ій. Я перевірю, як там Денніс, добре?
Шоколадні пластівці. Знущання якесь.
- Нічого, Драку. Вони нас люблять. - Так. Монстри - останній писк моди.
Так. Треба радіти цьому, як я.
Я випустив відеохіт із фізичними вправами.
Робіть, як я, дамочки. Правою. І лівою.
Ні, дівчатка. Дивіться на мене. Ви не дивитеся.
Ось так. І вісім, і сім, і шість...
Це не моє, друзі.
Облиш, навіть йеті добився успіху у німецькій футбольній лізі.
Ні. Ні-ні-ні.
Мейвіс мобільний
- Дзвонить Мейвіс. - Мусиш відповісти.
- Ти надто сильно тицяєш. Легше. - Гаразд!
Денисовичу, прокинься. Боже, він спить без задніх ніг.
Давай я.
- Тату, чому ти так довго не відповідаєш? - Що?
Просто так, Мейві. Ми чудово проводимо час в готелі.
Робимо готельні справи.
- Вибач, у тебе смердить із пащі. - Зрозумів.
- А ви як там? - Ми класно проводимо час.
Щойно каталися на великах і мінімаркетилися. Тут так весело.
- З Деннісом усе добре? - Звичайно.
- Хочеш його побачити? - Так. Так, хочу.
- Привіт, котику. Як справи? - Матусю.
Я щасливий.
- Привіт, синку. - А чому він у сонячних окулярах?
Ми тут гралися.
Це супергеройський прикид.
Тому сьо я Окуляро-мен і всіх врятую!
- Слухай, давай трохи спокійніше. - Я літаю.
- Щось у тебе дивний голос. - Ні, це голос Окуляро-мена.
Перешкоди. Поганий сигнал. Мейвіс, ти там?
Роз'єднано
Так, я ще...
- Гаразд. Схоже, йому весело. - Звісно, так.
Круто я придумав про Окуляро-мена. Просто спало на думку.
Ще й додав "тому сьо". Усі помітили?
Вона сказала, що їй весело. Джонні провалює всю місію.
Вона їздить на велику і мінімаркетиться. Вона захоче переїхати!
Треба негайно переманити дитину на наш бік. Ми майже приїхали чи ні?
Так, можливо, кілька миль тому я повернув не туди.
- Не сердься. - Що?
Хто-небудь, ввімкніть на цій штуці навігатор.
Дивися, як легенько торкаюся я.
Будь ласка, введіть пункт призначення.
Будь ласка. Благаю вас.
Так, буде чудово, Денисовичу.
Страшні речі, гаразд? Вони властиві й тобі.
Треба тільки зосередитися на страшному.
Діду Драк? Ти сумуєш за бабусею?
Чи сумую я за бабусею? Звісно.
Я щодня за нею сумую. Вона була моїм "дзень".
- А чому ти питаєш? - Не знаю.
- Ти за кимось сумуєш? - За мамою і татом.
А ще за ким? За тією Вінні?
Вовченям, яке кидається на тебе і весь час хоче тебе облизати?
Так, але ми просто друзі.
Ні-ні-ні. Ти Дракула.
Ти не можеш просто дружити з гарненькою волохатою істотою, як Вінні.
Повертай праворуч, зараз! Тут. Імбецил ти!
ПОВОРОТ ПРАВОРУЧ
- Так. Повертай, Ґріффіне! - Так, діду Драк.
От побачите, народ. Дитина зовсім скоро питиме козячу кров.
Ви прибули в пункт призначення. Так!
- Так! - Ми на місці.
Це вампірський літній табір, куди я їздив у дитинстві.
- Це що, "Вамп-табір"? - Ні. Хто називає табір "Вамп-табором"?
Це табір "Вінніпакака".
"ВІННІПАКАКА"
Бачиш, Денисовичу?
Тут я навчився ловити мишей і перетворюватися на когось іншого.
І користуватися моїми неймовірними вміннями й талантами. Це круто.
Бадмінтон.
Так, цього бедмінтіну я не пригадую.
Оце так, правда ж, прекрасна ніч? Як справи, друзі?
Я Дана, директор.
Ми в захваті, що такі легенди, як ви, приїхали до нас у гості.
Чим можу служити?
Я б дуже хотів записати сюди свого онука Денисовича.
Оцього рудого малюка без ікол?
Вони там є. Просто пізно проріжуться. Тому ми й приїхали.
Покажете нам деякі вправи, наприклад, як діти ловлять мишей?
Це можна. Звісно, тепер це називається дитячим полюванням.
То їм не треба ловити мишей?
Ні. На нашу думку, так вони стають упевненіші в собі.
Іди сюди.
Вона ж ось! Що з тобою таке?
Дуже добре.
Ось це місце, Денисовичу. Де дідусь навчився літати.
Я хочу літати, як дідусь.
НЕБЕЗПЕКА ОБЕРЕЖНО
Так. Тепер ми вчимо тут.
Довелося зменшити масштаб. Страхова змусила.
Допоможіть мені. Допоможіть.
Дуже добре. Побачимося біля вогнища.
- Оце так! Ласкаво просимо, діти. - Здоров, бандо.
Привіт. Тут так цікаво.
Ви тільки подивіться на це все. Шикарно.
- Аж не віриться, що я справді тут. - Ти справді тут.
То як усе має бути? Ти спиш удень, а не вночі?
Так.
- Я робитиму так, як зручно вам. - Добре.
- Бо я купила тобі капелюшок від сонця. - Ліндо.
А ще ось пончо, якщо не хочеш ризикувати.
- З цим розберемося потім, Ліндо. - Добре.
Ідіть подивіться.
Я підготувала вам спальню.
СПОЧИВАЙ З МИРОМ
Тут точнісінько як у Трансильванії.
Трансильванія. Цікавий був досвід.
Майк боявся, що його випатрають і зжеруть,
але я сказала, щоб не молов дурниць.
Це ти боялася, Ліндо.
От і вони.
Знаєте, у нашому районі живе парочка змішаних сімей,
от я й вирішила їх запросити.
Вам було б корисно з ними поговорити, оскільки ви плануєте сюди переїхати.
Привіт, Карен. Привіт, Пандрагоро.
- З приїздом, Мейвіс. - Привіт, народ.
Так, вам тут сподобається. Навіть не думайте.
Люди нормально сприйняли наш спосіб життя.
Дітей трохи дражнять, але це робить їх сильнішими.
Привіт, друзі. Це Лоретта.
- Одружена з Полом, він вовкулака. - Перепрошую?
Так, я саме розповідала Мейвіс про інші пари людей і монстрів.
- Я не вовкулака. - Я думала...
Тоді можете залишитися і скуштувати кексиків.
Вампіри - друзі назавжди
Пройдуть разом крізь віки
Навіть у найяснішу погоду
Вампіри - друзі назавжди
Буквально
Назавжди
Молодці, вампіри. Обійміть себе.
- Ми вже їдемо. - Що? Куди?
СТОП ВХІД ЗАБОРОНЕНО
Для чого ми це робимо?
А ти б краще слухав ті огидні нові пісні?
Куди поділася пісня "Майкле, викинь труп на берег"?
Чи "Старий МакВовкулака сокиру мав"?
Нам не можна бути тут нагорі, Драку.
- Хто готовий політати? - Я! Я! Як супергерой.
Навіть краще! Як вампір!
Хитка ця штукенція.
Знаєш що? Може, малий не повинен літати.
Тихо. Так вони вчаться. Їх скидаєш, і вони мусять летіти.
- Так учили мене. - Я вже хочу літати!
Молодчина. Ти знаєш, що дідусь поруч, якщо він тобі треба.
- Не можу на це дивитися. - Будь ласка, не треба.
Полетіли!
- І досі не летить. - Полетить.
- І досі ні. - Це станеться.
- Це висока вежа. - Тим вона й хороша.
- Злови його. - Він розіб'ється насмерть.
Він не поспішає.
- Драку! - Я вперше теж так робив.
Він надто близько до землі!
Знаєте що? Він не полетить.
Я ж казав. Дідусь завжди поруч.
Ще раз! Ще раз!
От лихо. Диявол мій. Доведеться про це повідомити.
У газети?
Це таки було досить круто, але я не люблю реклами в ЗМІ.
Ні, сер. Я мав на увазі владу. Я не можу приховати загрозу для життя дитини.
Послухайте мене. Це була розвага.
А от ваш спів - це загроза для дітей.
Спустимося й допоможемо йому?
Ні. Я казав йому, що це божевілля. Хай сам виплутується.
- Треба подзвонити мамі хлопчика. - Ні, цього не буде.
Його мама й так уже ку-ку!
Я повинен дотримуватися протоколу.
Ви не будете дотримуватися протоколу.
Я вампір. Мене неможливо загіпнотизувати.
- Точно. - Будь ласка. Інакше я викличу поліцію.
Ніхто нікого не викличе!
- Я палаю! - Стій, падай і котись. Стій, падай і котись.
Крики не допомагають!
Ми поганці, діду Драк?
Поганці?
Ні. Ти найкраща дитина на світі.
Це не ми почали пожежу. А вежа.
Це дуже небезпечна вежа. Дякуйте, що ми не звернулися до влади.
Ходімо, мій герою.
Тому сьо я Бетмен! У Бетмобіль!
Так. У...
Вибач за це все. Вони, мабуть, думали, що тобі сподобається.
- Чому я почуваюся тут, як дивачка? - Ні, сонечко. Це вони диваки.
По-моєму, вони просто хочуть допомогти мені.
Я виросла в тому готелі й нічого більше не знаю.
А ти дізнався про все, бо ріс у Санта-Клаусі.
Санта-Крузі. Але...
Може, якщо Денніс виросте не в Трансильванії,
то не стане таким диваком. Як я.
Ти здуріла? Мейвіс, ти найкраща.
У тобі стільки життя, стільки цікавості до всього.
Якщо Денніс виросте таким, як ти, я буду найщасливішим татом на світі.
Я кохаю тебе, Джонніштейне.
Знаєш що?
Доки всі ми разом, ми будемо щасливими де завгодно.
Навіть у готелі.
Так!
Що ти робиш?
Заціни відео, яке надіслав мій друг. Цей малий справжній відчайдух.
Дитина падає з вежі!
Чуваче!
- Ти це зняв? - Стривай! Це що, Денніс?
Ні! Хіба? Ні. Важко розібрати. Але...
Щойно видалив. Усе, нема.
Мейвіс мобільний
Що? Це Мейвіс. Я не буду відповідати.
Облиш, Драку. Доведеться відповісти.
Гаразд!
- Так, пташенятко. - Тату? Ти де?
Ми біля готелю, смажимо дещо на вогнищі.
- Це цілком безпечно. - Що це за звук? Це сирени?
Тут до нас заїхали крикливі банші.
Цитьте, банші.
У нас тут цілком безпечне смаження на вогнищі.
Матуся! Я хочу привітатися! Матусю! Матусю!
- Дідусь Драк щойно вчив мене літати. - Хвилинку. Це мати?
Ні. Знову перешкоди.
Я негайно повертаюся в готель.
І краще будь там, інакше клянуся, тату, ти дуже пошкодуєш.
- Що відбувається? - Нам треба додому, негайно.
Гаразд. Піду розбуджу свій рюкзак.
Друзі, треба їхати.
А в нас нема машини! Як нам звідси вибратися?
Не хвилюйся. Я подзвонив кому треба.
Вибач, Блоббі. Ми справді хотіли подзвонити раніше.
Газу!
- Трансильванія. - Куди вам треба?
У Трансильванію. І якомога швидше.
- Прямих рейсів до Трансильванії немає. - Немає?
Можете летіти в Бухарест, але потрібна пересадка в Чикаго, а тоді в Цюріху.
То коли ж ми прилетимо?
Рейс із Чикаго затримали через погані погодні умови.
Отже, два місця економ-класу?
Ні!
- Ні! - Так.
Тобі просто зараз треба? Коли дорога нарешті вільна.
Ти мене вбиваєш, Блоббі.
А на мені й досі хмаринка. Треба зробити селфі!
- Джонні! Не зараз! - Гаразд. Може, потім.
У цьому скутері скінчилося паливо. Ми нізащо не встигнемо.
Франку, надувай.
Полетіли!
Скажи, весело? Чому смієшся? Тобі подобається?
А подивися на це.
- Ось як треба літати, Денисовичу. - Як вампір.
Мій хлопчик. Дивися, як ти летиш.
Ти найкрутіший хлопець, який носить плащ, діду Драк.
Мейвіс мобільний
То що, коли ви вже приїдете?
Ми тут чекаємо...
Віддай мені мого сина.
Ми просто ходили по авокадо.
- Матусю! Я літав! - Я бачила.
Дракула - Ремікс
Мама вже й так ку-ку І так ку-ку
- Ку-ку - От лихо. От лихо.
Дияволе мій Я мушу дотримуватися протоколу
Цього не може бути Цього не може бути
Мама вже й так
Ку-ку
Я боялася, що Денніс у небезпеці поруч з іншими монстрами.
А тепер мені здається, що йому небезпечно з тобою.
- Але я просто... - Як ти там казав?
Людина, монстр, єдиноріг. Що це не має значення?
Я просто знаю, що його життя буде...
Ми відсвяткуємо його день народження тут у середу.
А тоді ми виїдемо звідси.
Будь ласка, Мейві. Не їдьте.
Можливо, ти і впустив людей у свій готель, тату.
Але не схоже, що ти впустив їх у своє серце.
Я зможу це зробити. Я зможу.
Я кажан. Я кажан.
Я кажан. Я кажан!
- Деннісе? Що ти робиш, котику? - Нічого.
Обережно. Давай я тебе звідти зніму.
Чекаєш свого великого свята?
Мабуть.
Знаєш, хто приїде? Уся татова родина.
Дідусь Майк і бабуся Лінда.
Усі твої двоюрідні брати й сестри, дядьки, тітки, які так тебе люблять.
А тоді вони будуть з нами, коли ми переїдемо в Каліфорнію.
Матусю, ми їдемо звідси, тому сьо я не монстр?
Що? Ні. Деннісе, звісно, ні.
Це дорослі справи.
Добре. Але як же дідусь Драк?
Він залишиться тут зовсім сам.
Дідусь Драк мусить залишитися тут, щоб керувати готелем.
Але він приїжджатиме в гості до нас. А ми до нього.
- А можна буде дзвонити йому щовечора? - Звісно.
Відпад!
Привіт. Ми приїхали.
Вечір, прибула родина Джонні
Щоб забрати все, що дороге Драку
Запрошуємо, запрошуємо.
Сховай почуття
Тримай їх у собі
Чуваче, а чому ти хочеш переїхати? Тут просто мегакруто.
Я не хочу переїжджати.
Стільки крутезних чудовиськ!
- А хто найкращий монстр? - Кекі.
- Кекі. Оце відстій.
Хіба не чудово, що вся сім'я зібралася разом?
Мейвіс, а в тебе є двоюрідні брати чи сестри, чи ще хтось із родичів?
Ні. Усе життя були тільки я і тато.
Я ніколи не питала, як ти втратила маму.
Її вбили розлючені люди.
Незручно
Кровозамінник
- Але є ще мій дідусь Влад. - У тебе є дідусь?
Так. Він приїде на свято. Я його запросила.
Ти його запросила?
Тату, він ніколи не бачив Денніса. Я хотіла познайомити їх, доки ми тут.
Звісно. Чудово. Прекрасно. Добрий старий Влад.
У когось є волога серветка?
Влад вул. Кривавої скелі 666 - Трансильванія
Оце так. Він нарешті кудись мене запросив.
- У нього є онук? - І він тобі так і не сказав?
Легше, Бело. Зате в сім'ї є ще один вампір.
Свято в готелі? Дорого й багато.
Готелі - це для людей!
Бело, закрий свою криваву пащу. Дивися, що ти почав.
Не хвилюйтеся, бандо.
Я виховав сина так, щоб він ненавидів, вбивав і крав людські душі,
як і личить чемному хлопчику.
Так, дідусь Влад дуже зрадіє,
коли побачить, який маскарад запланували ми з Джонні.
Що?
- Підігравай мені. Це мій тато. - У вас є тато? Прикольно.
Слухай мене. Мій тато не має дізнатися, що ти людина.
Чи хтось із твоїх родичів.
Що? Але, Драку, я пишаюся тим, що ми...
Інакше він викраде душі твоїх родичів і зжере твій рюкзак.
Атож, бандо.
Ми влаштуємо на день народження маскарадний бал монстрів.
- Серйозно? - Чудово.
Як останній залп перед тим, як Денніс стане жити з нормальними людьми.
Навіть я не сказав би краще.
З 5-РІЧЧЯМ, ДЕННІСЕ
Що скажеш, Мейвіс? Схоже, мені вже подобається бути моторошною.
Вам пощастило, що ми не звернулися до влади.
Їдьмо, мій герою.
Тому сьо я Бетмен!
Так! У Бетмобіль!
Тебе здолало дівчисько, Бетмене.
Так. Як скажеш. Я не розплачуся.
Готель "Трансильванія".
Людським духом тхне!
Знищити його!
Бело, ми назовні. Тут мусить тхнути людським духом.
Знаєш що? Почекай мене надворі. Це сімейні справи.
Ти тільки заважатимеш.
Я просто хочу познайомитися з малим ікластиком.
- Хай знає свого правамподіда. - Свого кого?
Вампіра-прадіда. Облиш. Це ж очевидно.
Чудове свято!
То що скажете?
Оце і є твій вампірський костюм? Ти що, здурів?
Я замовив його через Інтернет.
Тільки там могли доставити костюм за одну ніч.
Таке враження, що в тебе на голові дупа бабуїна.
Ти хоча б вимову репетирував? Не можна говорити, як хіппі.
- Я не хіппі. Я ледащо. - Говори, як вампір.
Мене звати граф Джонаікл. Я вампір.
Так, вампіри не кажуть направо й наліво: "Я вампір".
Вибачте. Я граф Джонаікл. Бла, бла-бла.
- Ти знущаєшся? - Вибачте. Я нервую.
Так, слухай, якщо ти думаєш, що мені це не подобається,
то ні в якому разі не кажи "бла, бла-бла" в присутності мого батька.
- Сер, прибув містер Кекі. - Привіт.
Драку, це Брендон, він же Кекі.
- Ми викликали його для Денніса. - Здоров, чуваче.
Нудить від зустрічі з вами.
Коли це буде? У мене за півгодини книжний ярмарок.
Гаразд. Де мій вамп-онук?
Я вас благаю. Він і досі любить драматичну появу.
- Тату! Ти вже тут! - То ти тепер керуєш готелем?
Від Принца темряви до Короля обслуговування в номерах.
Так. Дуже радий тебе бачити. Я зараз підійду.
Тримай Влада подалі від людей і від Мейвіс.
Буде зроблено.
Оце дійсно якісний костюм.
- Ці двоє дивно пахнуть. - Ви ж європеєць.
Це називається "дезодорант".
Що може бути краще, ніж образити цілий континент, Ліндо?
Привіт, графе! Як життя? Франкенштейн.
Взагалі-то я Франкенштейнів монстр.
А Франкенштайн - це лікар, який...
Був би радий послухати ще. Подзвоніть моїм помічникам.
Дозвольте познайомити вас з іншими друзями вашого сина.
- Це Мюррей. - Будь ласка, не вбивайте мене!
Я хотів сказати, йо, Ве! Як житуха?
Балакучий туалетний папір. Треба ж таке, це щось нове.
Гаразд! Де малий? Ось із ким я хочу познайомитися.
Джонні!
Це зять Дракули.
Я граф Джонаікл.
Бла, бла, бланки звітності.
У вас є чим заповнити?
Що це ти нап'яв на голову?
Схоже на цицьки моєї бабці.
Татусю, хто цей чоловік з дивним обличчям?
- Це той самий малий? - Звичайно.
Покажи-но свої ікла.
Ти що це робиш?
Просто я так його люблю.
Що аж хочу обійняти його ікла, які в нього є.
Повторюю, покажи-но свої ікла.
У нього пізно проріжуться ікла, як і в тебе.
Так. Авжеж. Як і в мене.
Оцей крутий бізнесмен був страшним плаксієм.
- Авжеж, було таке. - Пісяв у ліжко.
Годі, тату.
Щоб у малого вилізли ікла, треба його налякати.
Галякати гікла?
Так, я робив те саме для оцього містера Крутелика.
Спершу треба мати щось таке, що здається дитині милим і невинним.
Тоді слід показати, що до чого, і...
Повірте мені. З переляку ікла миттю вилізуть. Так, Драку?
Серйозно, якщо я запізнюся на книжковий ярмарок, на вуличний теж не встигну.
Ось хто тобі треба.
Одержимий? Але Денніс страшенно засмутиться.
Ти що, не розумієш? Це наш шанс.
Якщо в Денисовича будуть ікла, бум! Він вампір.
- І ви всі зможете залишитися тут. - Гаразд. Згода.
- Ясно. - Правильне рішення.
Дітки, друзі, сідайте.
Денніс підготував для вас сюрприз.
Єдиний і неповторний Кекі, тортовий монстр!
Привіт, дітки! Це я, Кекі!
Який гарний сьогодні Кекі-день!
У мене питання. Хто з вас любить торт?
Піднімайся!
Чому я літаю? Можна сюди постановника, будь ласка?
Мені це не подобається.
Страшно, Денисовичу? Щось відчуваєш? Нічого не змінилося?
З Кекі все гаразд?
Я хочу зжерти цілий торт. Діляться тільки боягузи.
Я не пригадую такого в телепередачі.
По-моєму, я бачив це на диску Blu-ray, це бонуси.
Стривай, а чому там дідусь Влад?
Мені страшно, діду. Що це робиться з Кекі?
Це не ти їси торт. А торт їсть тебе!
- Ні! - Припини!
Що це було? Я пішов звідси.
І хай ці батьки тільки посміють запостити негативний відгук.
Що ти зробив?
Ще кілька секунд - і в малого прорізалися б ікла.
- Чхати я хотів. Воно того не варте. - Що того не варте?
Це була моя остання спроба зробити хлопчика вампіром, щоб ви залишилися.
Зіпсувавши його улюбленого героя? Як ти міг?
Ми були у відчаї.
- То ти про це знав? - Денніс не буде щасливим у моєму місті.
Денніс там ще не був.
Чоловік і дружина
Відчувають напругу
Стули пельку!
Джонні, Денніс - не монстр.
- Він любить авокадо. - Бо ти не даєш йому їсти нічого цікавого.
А я вважаю, що Денніс просто хоче бути нормальним.
Можна більше не вживати слово "нормальний"?
Там, де ми живемо зараз, він нормальний.
Він такий, який є. І ти не зможеш його змінити, тату.
- Деннісе, куди ти йдеш? - Геть.
Але тобі самому тут небезпечно.
Я знаю місце, де можна сховатися. Іди за мною.
Якби ти мене не зупинив,
моєму правнуку не довелося б усе життя прожити таким тюхтієм,
як оцей телепень.
- Тюхтієм? - Джонні, спокійно.
На бійку нариваєтеся, старий?
- Жовтий пояс з 1997 року. - Ні!
- А це ще що? Ти не вампір? - Бла?
Звісно, він людина. Він наш син. Ви думали, що ми монстри?
Ти! Ти дозволив доньці вийти за людину й народити людську дитину?
Краще пробий мені серце кілком.
Ми вже не ненавидимо людей, а вони не ненавидять нас.
Люди?
Ти дурень.
Твій правнук - наймиліший, найдобріший, найнезвичайніший хлопчик на світі.
І якщо ти не можеш любити його так, як він заслуговує, бо він напівлюдина,
то дурень тут ти.
Татусю.
- Слухайте, а де Денніс? Деннісе! - Деннісе?
З днем народження, Деннісе. Я приготувала тобі гостинець.
- Мертвого голуба? - Смачного.
Бо коли я закінчу бізнес-школу і почну керувати компанією,
така домашня їжа більше тобі не світитиме.
Я мушу виїхати звідси, Вінні. У Каліфорнію.
Мама вважає, що я тут нещасливий, тому сьо у мене нема волосся на лиці.
Вибач, що я не монстр.
Ні, ти ідеальний. Ти найкращий хлопчик з усіх, кого я знаю.
- А в мене ж 300 братів. - Ти теж хороша, Вінні.
Ну і ну. Мала людина та її домашня тваринка.
- Деннісе! - Денисовичу!
- У кімнаті його нема. - Біля басейну теж.
- У цій каструлі з супом теж. - Де ж він може бути?
Не знаю, для чого я взагалі вас запросила.
- Деннісе! - Деннісе!
- Денисовичу! - Деннісе!
Не пручайтеся.
- Для чого ви це робите? - Бо це неправильно.
Чому ніхто цього не розуміє?
Людям не місце поруч із монстрами.
- Неправда! - Правда!
Я взяв вас у заручники.
Ми з моєю командою рознесемо той людський готель на друзки.
- Не зможете. - Он як? Чому ж це?
- Тому сьо... - Тому сьо що?
Тому сьо це засмутить діда Драка.
- Засмутить. І що ти з цим зробиш? - Я не знаю.
А знаєш, чому ти не знаєш?
Тому сьо ти просто слабкий маленький хлопчик.
Що це було?
Деннісе, ми йдемо.
- З тобою все гаразд, Вінні? - Так, мій "дзень".
ПОДАВАЧ М'ЯЧІВ
- Деннісе! Он він, там. - Деннісе! Синку!
- Мій великий хлопчику! - Деннісе, ми тебе шукали.
- Котику. - Які ж ми раді тебе бачити.
Он його злі друзі.
Буде весело.
Це не я.
- Ти мегакрутий, Деннісе. - Він хотів сказати, Денисовичу.
Кекі мегакрутий!
Деннісе, я їду.
Я знав, що тренування колись знадобляться.
Атож, краще летіть звідси.
Діду Драк, я вампір і супергерой.
Я тепер крутий?
"Тепер"? Деннісе, ти завжди був крутий.
Людина, вампір, єдиноріг, ти ідеальний, ким би ти не був.
Але оскільки я вампір, можна нам залишитися тут?
Можна.
- Гаразд! Так! - Добре!
Але щоб ви знали, ми будемо приїжджати сюди на всі свята.
- Добре. - Добре.
Більше ніколи не наближайся ні до мене, ні до моєї родини.
Ні!
Татусю, ти щойно врятував людину.
Такий переполох через те, коли в хлопчика проріжуться ікла.
Яка різниця? Мої випали багато років тому! Дивіться.
Так, тату, встав їх на місце, доки нас усіх не знудило.
Слухайте! А сьогодні й досі чийсь день народження, так?
Давайте послухаємо, як ви співаєте!
Це не я.
КІНЕЦЬ