Jeg begynner å bli god!
Jeg burde vært en ekte demonjeger.
Eller lærer på videregående.
Demonjegere må hanskes med færre demoner.
Å nei, det er faren min.
Han spør hvor jeg går etter skolen.
Jeg kan ikke si noe.
Kaz!
Hva er det? Har jeg noe i ansiktet?
Dette er alvor.
Hva skal jeg si til pappa?
Si at du er her.
Han liker ikke at jeg er her.
Han synes superheltgreiene er bortkastet.
For det han gjør er jo så viktig.
Han forsker på hjerneskader.
Si at du er hos meg, da.
Nei. Han liker ikke at jeg er sammen med deg heller.
Han synes du er uvøren
og aldri tar ansvar for det du gjør.
Du kom hjem med halve hodet barbert én gang
og så er jeg uvøren?
Og jeg tar ansvar for det jeg gjør.
Det var han!
Hver dag er et eventyr
Du ser det aldri på oss
Når vi er på skolen
Vi går tidlig Jobb etter skole
Lese seg opp Før ferden begynner
Nye hefter og superkrefter
Vi kunne holdt på i timevis
Ikke noe stress? Men superhelten er ikke i sitt ess
Redder vi verden i dag?
Er vi trygge i dag?
Vil vi rømme eller bli?
På Supersykehuset Må vi stå på
Vi redder de som redder folk
Vi blar om og går til verks
De kaller oss normo Normalt fantastisk
Vi møter superhelter
Med et sånt liv må man ha giv
Du må slåss for det som er rett
Vi vet aldri hva som venter
Vi gjør det samme i morgen Som i dag
Redder vi verden i dag?
Er vi trygge i dag?
Vil vi rømme eller bli?
På Supersykehuset Må vi stå på!
Sånn. Brain Matter er så god som ny.
Hodet hans er bak frem.
Da er han bedre enn ny.
Nå kan han se sin egen rumpe.
Oliver, Kaz, dere må hjelpe oss med en diskusjon.
Ikke sant denne slangen ser giftig ut?
Det er ingenting der.
Dette er forferdelig!
Nå blir vi aldri ferdig med diskusjonen.
Det er ingen diskusjon, Gus.
Du snakker med deg selv
mens jeg hører på en lydbok.
Hvorfor sluttet de å lage tegneserier og filmer med Brain Matter?
Det er årevis siden sist.
Å nei. Jeg kjenner det blikket.
Nå skal du lete etter
svaret på et uviktig spørsmål.
Selv om det går utover leksene,
vennene dine og den allerede sjeldne dusjingen din.
Alle prøver allerede å besvare de viktige spørsmålene.
Og jeg dusjet faktisk på tirsdag.
Tirsdag for en uke siden.
Det husker jeg. Du luktet godt den dagen.
Unnskyld oss.
Faren min spør hvor jeg er.
Kanskje jeg bare skal fortelle ham om...
Greia.
Ok. Du må finne på en aktivitet du gjør etter skolen.
Noe som høres produktivt ut, men så kjedelig at han ikke spør om det.
God idé, Kaz. Hvordan kom du på det?
I alibi-klubben.
Og hvis noen spør...
Så er det der jeg er nå.
Vi er uenige igjen.
Hvor mange ganger i året
går man i snitt på do?
Jeg sier seks.
Sekken din stinker, Oliver.
Jeg vet det.
Slutt å legge gymskoene dine i den.
Skal jeg legge dem i sekken min, da? De stinker jo.
Vet du hva som også stinker?
Rådet du ga meg om faren min.
Hva skjedde?
Han liker ikke teater, så jeg sa jeg var med i et stykke.
Hvilket stykke?
Det sa han òg!
Jeg var ikke forberedt på spørsmål,
så jeg var sånn... "Eh... eh... eh..."
Nå tror han at stykket heter det.
Hva kan stykket "Eh, eh, eh" handle om?
Det sa han òg!
Siden vi leser Frankenstein sa jeg at det handlet om Frankenstein,
og at monsteret sier navnet sånn.
Frankenstein? Hvorfor skulle skoleelever ville se det?
Det sa han òg!
Jeg sa at handlingen finner sted i Det hvite hus.
Det kunne jeg faktisk tenke meg å se.
Det sa han òg!
Så på fredag vil han se et stykke som ikke finnes!
Hva skal jeg gjøre?
Han skjønner at jeg lyver.
Når du blir tatt i å lyve
er det bare én ting å gjøre.
Si sannheten?
Nei!
Kom med en større løgn enn den første.
Det lærte jeg av broren min.
Broren din i fengsel?
Du må være mer konkret.
Jeg hater å lyve, men kan ikke fortelle pappa om Supersykehuset.
Jeg må forberede en hel skoleforestilling til fredag.
Så jeg kan ikke jobbe her
så faren min ikke finner ut om det!
Ganske morsomt når du tenker på det.
-Nei! -Vel...
Det er morsomt når jeg tenker på det.
Hvorfor bry seg med fysioterapi?
Kreftene kommer aldri tilbake.
Det går fremover.
Hvordan da?
Du takler knusende skuffelse.
Hei, Horace. Jeg har et spørsmål.
Er det viktig?
Sikkert ikke.
Da har du min fulle oppmerksomhet. Ingen stiller uviktige spørsmål for tiden.
Jeg vet det!
Siden tegneserier er basert på ekte superhelter, lurer jeg på
hvorfor det ikke lages mer om Brain Matter.
Det var mobilen min.
Jeg byttet ringetone.
Hvorfor har du mobil?
Du kjenner ingen på denne planeten.
Derfor fikk jeg et billig abonnement.
Så hva skjedde med Brain Matter?
Du gjør det når jeg sier "Brain Matter".
Du skjuler noe.
Og du gjør det dårlig.
Ikke bland deg.
Jeg har viktig arbeid til deg.
"Skifte lyspærer, fjerne spindelvev." Dette er meningsløst arbeid.
Nei.
Listetittelen er "meningsløst arbeid til Kaz".
Det er noe rart på gang.
Noe skummelt og rart, og jeg skal finne ut hva hemmeligheten er.
Kan jeg hjelpe til? Jeg blir sprø av å sitte her
og vente på kreftene mine.
Jeg er så desperat
at jeg vil tilbringe tid med deg frivillig.
Det er ikke første gang jeg hører det.
Jeg blir ikke fornærmet.
Du kan hjelpe til, men vær forsiktig. Det kan være farlig.
Hallo?
Det var ingen der.
Det er en hemmelighet.
Den mest utrolige hemmeligheten noensinne!
Jeg kunne sagt det, men det gjør jeg aldri!
Er det at ingen liker deg?
Det er ingen hemmelighet.
Vil du se navlestrengen min, Jordan?
Jeg har den i lommeboken.
Jordan, Gus, kan dere hjelpe meg å sette opp et stykke i morgen?
-Hvorfor det? -Så faren min
ikke spør hvor jeg går etter skolen.
Hvor går du, da?
Jeg må forberede meg på oppfølgingsspørsmål!
Jeg har fått jobb.
Jeg smører bagetter.
På en bagettsjappe.
Men faren min kan ikke få vite det.
Hvorfor kan han ikke vite om det?
Han hater bagetter!
Han hater bagetter og jeg elsker det,
og det splitter familien.
Kan dere hjelpe meg eller ikke?
Absolutt. Men bare fordi det sikkert blir elendig.
Ingenting er bedre enn å se en venn feile.
Hvorfor liker du ikke meg, da?
-Jeg sa "se en venn feile". -Greit nok.
Jeg blir også med.
Men da må du ta med majonesen.
-Og hold på majonesen. -Greit.
Jeg mener det.
Hold på majonesen.
Takk.
Sekken er mye lettere med bare ett majonesglass.
Gap opp og si "A".
Frisk og rask.
Skylar og jeg har sett etter informasjon om Brain Matter, og vi fant dette.
Brain Matter ble lagt inn for lenge siden, men ble aldri utskrevet.
Vet ikke hva du snakker om.
Hvis du ikke sier hva som foregår, så...
...begynner jeg å beatboxe.
Han er gal nok til å gjøre det.
Ok, ok! Slutt! Jeg skal si det.
Beretningen om Brain Matter er mørk og makaber.
På grunn av ham er noe monstrøst
skjult bak en dør på Supersykehuset.
Dere må ikke åpne den døren!
Det er dommedagsdøren!
Vi har trøbbel med låsene, så dere må åpne alle dørene her.
-Hva med dommedagsdøren? -Dere må ikke åpne dommedagsdøren!
-Hvordan vet vi hvilken det er? -Jeg har sagt for mye.
Du har faktisk ikke det!
Takk for at dere hjelper meg.
Gus, her er bagettene du ba om. De var selvfølgelig gratis,
for jeg jobber på en smørbrødsjappe.
Æsj! Jeg vil ikke ha dem.
Det er majones på dem.
Du drasser jo rundt på masse majones!
Ikke fordi jeg skal spise den.
Jeg har en bemerkning angående manuset.
Man kommer til et punkt der det slutter å være gøy å se venner feile.
I stedet er det bare...
Fantastisk!
Jeg må gratulere deg med dette elendige manuset.
Det må ikke være bra. Det må bare overbevise faren min.
I første scene skal jeg, president Frankenstein,
vekke Gus, mitt grufulle visepresidentvesen, til live.
Atmosfæren skal være nifs.
Vil du ha nifst?
To ord: Bruk tørris til å lage tåke.
Nifst at du tror det er to ord.
Men tåke på scenen hadde vært fint.
Greit! Jeg kjenner en fyr. Vi kan kalle ham Louie.
Alle kjenner en som får tak i tørris. Hvem som helst får tak i det.
Nei. Jeg kjenner en fyr. Vi kan kalle ham "Ira".
Han får ikke tak i tørris.
Men siden vi trenger tørris, ringer jeg ikke Ira i dag.
Jeg er så rådvill.
Jeg vil vite hva som skjedde med Brain Matter, men vil ikke dø av det.
Tenk om vi åpner feil dør?
Jeg burde gjort det første på listen.
"Skifte lyspærer."
Ta det med ro.
De selger superspeider-kjeks. To esker mutantmynte, takk.
SUPERSPEIDER MUTANTMYNTE
Det er vel ikke kokos i dem? For jeg hater kokos.
Det er døren vi ikke har åpnet. Det må være dommedagsdøren.
Ikke vær så pyse.
Øynene mine!
Kan jeg få litt privatliv, eller?
De sa jeg var gal da jeg skapte et monster
som skulle få den avgjørende stemmen i Senatet.
Før man er et hjerteslag unna presidentskapet...
...må jeg gi det...
En hjerterytme!
Jeg må stikke. Pappa skal i møte, og må ha tilbake dressen.
Vi trenger deg i stykket. Monsteret er i alle scenene.
Improviser! Det elsker folk.
Folk hater det!
Ja, det er verre enn verst!
Eh... Monsteret mitt.
Det lever!
Og må ut i noen ærender.
Vi har åpnet alle dørene på sykehuset.
Ingen dommedagsdør eller Brain Matter.
Kanskje Horace satte oss på prøve. Kanskje dommedagsdøren ikke finnes.
Hva er det?
Vi har ikke mer tofu-pops.
Det var rart. Hvem la en Brain Matter-figur i fryseren?
Å, jøss. Den er skikkelig tung.
Den gløder! Hva er det som skjer?
Det er den ekte Brain Matter. Hva skjedde med deg?
Det siste jeg husker er at jeg utførte et eksperiment på meg selv.
Noe gikk galt, men jeg husker ikke hva.
Nå husker jeg det.
Jeg sa jo at du ikke skulle åpne dommedagsdøren
-Du skulle bedt meg ikke åpne fryseren. -Da hadde du gått rett til fryseren!
Jeg åpnet den uansett!
Dere...
Han kan pulverisere ting.
Vi går opp hit!
Stå tett sammen. Aktiver kraftfelt.
Brain Matter var en helt. Hvordan ble han et monster?
Du gir deg visst aldri. La det ligge!
Hvis det er det du vil, så.
Ok, ok. Jeg skal si det.
Brain Matter var en glimrende forsker og krimkjemper.
Han lagde sine egne våpen. Teknologiske mirakler
gjorde ham til en viktig helt.
Men han ble misunnelig på superhelter som ikke måtte ha våpen.
Han utviklet et serum som skulle gi ham superkrefter.
Jeg dro for å undersøke det, men jeg kom for sent.
Vent nå litt...
Skjedde dette på 1970-tallet?
Nei, det er fem år siden. Stilen min var litt umoderne.
Men i hvert fall...
Brain Matter feilkalkulerte serumet,
og forvandlet seg til et grufullt beist
med en umettelig appetitt for menneskehjerne.
I frosset tilstand ble monsteret nøytralisert og krympet.
Vi skulle ha ham her til vi hadde en kur.
Men hvorfor oppbevare ham i en vanlig fryser?
Han sto gjemt bak noen tofu-pops. Hvem spiser vel det?
Kraftfeltet blir for tynt rundt alle fire.
Vi må fryse ham igjen.
Har dere et frysekammer her?
Om vi har et frysekammer her?
Nei.
Men vi har frysestråler på legevakten.
Jeg må tenke.
Nå har jeg det!
Slipp ut meg, så lurer jeg ham dit.
-Han river deg i fillebiter! -La ham gjøre det!
Er du sikker, Kaz?
Det er jeg aldri.
Hvorfor begynne nå?
Vent! Hva skal du gjøre?
Da Brain Matter jobbet hørte han alltid på Mozart.
Han hatet forstyrrelser. Det som forstyrret ham mest...
Hei, Brain Matter!
Er frysestrålen klar, Horace?
-Å nei! Vi har ikke mer tørris! -Hjelp! Gjør noe!
Ikke spis hjernen min. Jeg er lei for at jeg beatbokset.
Vil du høre litt Mozart?
Jeg kan ikke noe Mozart.
Nå skal jeg late som jeg er en astronaut i en sportsforretning
i Shakespeare-stil.
Ja da.
Jeg synes Deres treningsdrakt koster en smule for meget.
Mottatt, Houston.
-Jordan, hjelp. -Tuller du? Du er elendig!
Jeg gråter faktisk gledestårer!
Pappa måtte få tilbake dressen, men jeg fikk en av mamma.
Endelig! Monsteret mitt er tilbake.
Hva gjør du her? Jeg er midt i stykket mitt.
Monster. Beatboxing.
Mozart.
Han har tatt den allerede.
Jaget meg.
Helt fra Supersykehuset.
Jeg ristet ham av meg.
Eller ikke!
Det er Brain Matter.
Han forvandlet seg selv til et hjerneetende monster.
Gjør noe!
Vi må fryse ham for å stoppe ham.
Vi kan dytte ham oppi tørrisen.
Jeg tror jeg vet hvordan.
Brain Matter elsket assistenten sin, glimrende og ordinære Colleen MacKenzie.
Ja! Han har lett etter henne siden hun forsvant den tåkete kvelden.
-Vi trenger en Colleen MacKenzie! -Jordan!
Ikke ordinær nok.
Men det er Gus.
Gus, still deg ved kisten.
Hvis jeg fikk en dollar hver gang noen sa det...
Å nei. Monsteret har tatt Jordan.
Stykket blir bare verre og verre. For en fantastisk dag!
Se her, Brain Matter!
Colleen har kommet tilbake til deg.
Det funka!
Går denne monsterfyren på skolen vår?
Han er min type.
Hei.
Pappa kom visst ikke engang.
Det er så typisk.
Jeg jobbet i mange minutter på det stykket.
Han måtte vel jobbe overtid.
Det var det han sa. Han ringte nettopp.
Hvorfor har du mobilen min?
Det sa han òg!
Jeg sa at stykket gikk så bra at skolen ville ha en ekstraforestilling.
Hva?! Da vil han sikkert komme!
Det sa han òg!
Må jeg gjøre dette på nytt? Jeg fatter ikke at du gjorde det.
Du må spare på energien. Du har en forestilling i morgen.