DOMENIUL
Sunt tot mai bun la asta.
Ar trebui să fiu vânător de demoni în viața reală.
Sau profesor de liceu.
Alege vânător de demoni. Au mai puține dureri de cap.
Nu, e tata.
Mă tot întreabă unde merg după școală. Și nu pot să-i spun despre slujbă.
Kaz!
Ce? Am ceva pe față?
E o problemă serioasă.
Ce-i spun tatălui meu?
Spune-i că-ți pierzi timpul aici.
Nu vrea să vin aici.
Crede că supereroii sunt o pierdere de vreme.
Și ce face el e foarte important.
E cercetător în domeniul traumelor cerebrale.
Spune-i că vii la mine acasă.
Nu pot. Nu vrea nici să-mi petrec timpul cu tine.
Crede că ești nesăbuit
și nu-ți asumi răspunderea pentru faptele tale.
Te-ai dus o singură dată acasă cu capul ras pe jumătate
și dintr-odată sunt nesăbuit?
Și-mi asum responsabilitatea pentru faptele mele.
El a făcut-o!
Start!
Fiecare zi e o aventură
N-ai zice asta Când ne vezi intrând la școală
Începem slujba la trei jumate Mergem la librărie, să citim o revistă
Sunt superputeri și numere noi Dacă n-am lucra, am sta aici cu orele
Toți ne zic să nu ne facem griji
Dar ați văzut supereroi pe targă?
Vom salva lumea azi?
- Poate - Vom fi în siguranță azi?
- Poate - Vom zbura departe?
- Poate - Dar suntem Mighty Med
Haide, la treabă!
Salvăm supereroi după orele de școală
Dăm pagina și intrăm în acțiune
Ni se spune normi, normali fantastici
Vedem supereroii din visele noastre
Viața asta necesită curaj
Pumnii sus, luptă pentru bine
Nu putem spune nimic din ce vedem
Facem același lucru mâine ca și azi
Vom salva lumea azi?
- Poate - Vom fi în siguranță azi?
- Poate - Vom zbura departe?
- Poate - Dar suntem Mighty Med
Haide, la treabă!
Gata, Materie Cenușie e ca și nou.
Are capul invers.
Atunci, e mai bun decât nou.
Acum are puterea să-și vadă fundul.
Oliver, Kaz, ajutați-ne să lămurim o dispută.
Șarpele ăsta pare otrăvitor, nu?
Gus, nu e nimic în cutie.
Îngrozitor!
Nu vom mai putea lămuri disputa niciodată!
Gus, nu avem o dispută.
Tu vorbești singur,
iar eu ascult o carte audio.
De ce nu se mai produc benzi desenate și filme cu Materie Cenușie?
N-a mai apărut nimic de ani buni.
Nu, știu privirea asta.
O să cauți obsesiv răspunsul la o întrebare complet neimportantă.
Da, chiar dacă înseamnă să-ți abandonezi prietenii
și deja șubredul angajament de a face duș.
Bine. În primul rând,
toți încearcă să răspundă la întrebările importante.
În al doilea rând, am făcut duș marți.
Marți, săptămâna trecută.
Îmi amintesc.
Ai mirosit grozav în acea zi.
Scuzați-ne o clipă.
Tatăl meu tocmai m-a întrebat unde sunt.
Poate că ar trebui să-i spun despre…
Chestia aia.
În regulă, uite ce faci.
Inventezi o activitate extrașcolară.
Ceva care să pară productiv, ca să te lase în pace,
dar și plictisitor, ca să nu ceară detalii.
E o idee bună, Kaz.
De unde ți-a venit?
De la clubul de alibiuri.
Da. Și dacă te întreabă cineva…
Acolo sunt acum.
Ajutați-ne să lămurim altă dispută.
De câte ori pe an
merge o persoană obișnuită la toaletă?
Eu zic că de șase ori.
Oliver, rucsacul tău pute.
Știu.
Nu-ți mai băga adidașii în el!
Și unde ai vrea să-i bag? În rucsacul meu? Put.
Știi ce altceva mai pute?
- Sfatul legat de tatăl meu. - De ce? Ce s-a întâmplat?
Cum nu-i place teatrul, i-am zis că joc într-o piesă.
Ce piesă?
Asta a zis și el.
Și cum nu eram pregătit pentru o astfel de întrebare, am zis: „Ah, ah, ah.”
Așa că acum crede că ăsta e titlul piesei.
Despre ce ar putea fi o piesă intitulată „Ah, ah, ah”?
Asta a zis și el.
Și cum am citit Frankenstein la limba engleză,
i-am zis că e despre Frankenstein, dar monstrul își pronunță numele…
Frankenstein? S-a tot jucat. De ce ar vrea niște liceeni să vadă așa ceva?
Asta a zis și el.
Așa că i-am zis că e o versiune modernă, la Casa Albă.
Interesant, mi-ar plăcea să văd așa ceva.
Asta a zis și el!
Așa că vrea să meargă vineri la o piesă care nu există!
Ce mă fac?
O să știe că mint.
Oliver, când ești prins mințind, poți să faci un singur lucru.
Să spun adevărul?
Nu!
Să spui o minciună și mai mare decât prima.
Fratele meu m-a învățat asta.
Fratele tău care e în închisoare?
Va trebui să fii mai explicit.
Urăsc să mint, dar nu-i pot spune tatălui meu despre Mighty Med.
Așa că va trebui să pun în scenă o piesă întreagă până vineri,
deci nu pot lucra la Mighty Med, ca tata să nu afle că lucrez la Mighty Med.
E cam amuzant când stai să te gândești.
- Nu, nu e. - Păi…
E cam amuzant când eu stau să mă gândesc.
De ce fac terapie fizică? N-o să-mi recapăt niciodată puterile.
Dar faci progrese uriașe.
La ce?
La a accepta o dezamăgire uriașă.
Horace, am o întrebare pentru tine.
E ceva important?
Probabil că nu.
Atunci ai atenția mea deplină. Aproape nimeni nu mai pune
întrebările neimportante în zilele noastre.
Știu!
În fine, cum benzile desenate au la bază supereroi adevărați,
de ce nu mai sunt povești despre Materie Cenușie?
Scuze, a fost telefonul meu.
Schimbam tonul de apel.
De ce ai un telefon? Ești pe planeta asta de o săptămână. Nu știi pe nimeni.
De asta am abonamentul „Fără prieteni sau familie”.
Ce s-a întâmplat cu Materie Cenușie?
De ce faci asta când spun Materie Cenușie?
Îmi ascunzi ceva. Și nu foarte bine.
Nu-ți mai băga nasul! Am niște treburi importante pentru tine.
„Schimbă becurile, curăță pânzele de păianjen.”
Vrei doar să mă ții ocupat.
Ba nu.
Titlul listei este „Cum să-l țin ocupat pe Kaz”.
Se întâmplă ceva ciudat aici.
Ceva înfricoșător și ciudat.
Și o să aflu care e marele secret.
Te pot ajuta? Înnebunesc stând degeaba, așteptând să-mi recapăt puterile.
Sunt așa disperată, încât sunt gata să-mi pierd timpul cu tine.
Știi, nu e prima oară când aud asta.
Și nu mă simt insultat.
Sigur, poți să ajuți. Dar ai grijă,
s-ar putea să fie periculos.
Alo!
Nu era nimeni.
Ai dreptate, există un secret.
Și e un secret uluitor.
Ți l-aș putea spune,
dar nu am să o fac!
Secretul e că nu te place nimeni?
Ăsta nu e un secret.
Jordan, vrei să-mi vezi cordonul ombilical?
Îl țin în portofel.
Jordan, Gus, trebuie să mă ajutați să pun în scenă o piesă până mâine.
De ce?
Ca tata să nu mai întrebe unde merg după școală.
Unde mergi după școală?
Trebuie să încep să mă pregătesc pentru întrebări ulterioare.
Am o slujbă.
Fac sandviciuri.
La un magazin de sandviciuri.
Dar trebuie să-i ascund asta tatălui meu.
De ce n-ai vrea ca tatăl tău să știe că faci sandviciuri?
Pentru că urăște sandviciurile!
El urăște sandviciurile, eu le ador,
iar asta ne distruge familia.
Acum, mă ajutați să pun în scenă piesa sau nu?
Absolut,
dar doar pentru că sunt sigură că o să fie oribilă.
Și nu e nimic mai încântător
decât să vezi un prieten eșuând.
Atunci, de ce nu mă placi mai mult?
- Am zis „să vezi un prieten eșuând”. - Corect.
Bine, o fac și eu. Dar doar dacă aduci sandviciuri gratuite.
Și ține maioneza.
Bine.
Nu, serios.
Ține maioneza.
Mulțumesc.
Rucsacul e mult mai ușor
cu un singur borcan de maioneză.
Gura mare și spune „A”.
Bine, ești perfect sănătos.
Eu și Skylar am căutat prin dosare informații despre Materie Cenușie
și am găsit asta.
Materie Cenușie s-a internat aici acum mai mulți ani, dar nu s-a externat.
Nu știu despre ce vorbești.
Dacă nu-mi spui despre ce e vorba, o să…
- O să fac beatboxing chiar acum. - E suficient de nebun ca s-o facă.
Bine, oprește-te! Îți spun.
Povestea lui Materie Cenușie e întunecată și macabră.
Din cauza lui, ceva monstruos
stă ascuns în spatele unei uși din Mighty Med.
Să nu o deschideți niciodată!
Este ușa pierzaniei!
Avem probleme cu încuietorile, așa că vreau să deschideți toate ușile.
Și ușa pierzaniei?
Să nu deschideți ușa pierzaniei!
De unde știm care este?
Am spus prea multe.
De fapt, nu ai spus!
Vă sunt recunoscător pentru ajutor.
Gus, sandviciurile tale.
Au fost gratis, nu 5,99 dolari fiecare,
pentru că lucrez la magazinul de sandviciuri.
Scârbos! Nu le vreau.
Sunt cu maioneză.
Ce? Cari kilograme de maioneză cu tine.
Nu ca să o mănânc.
Am un comentariu în legătură cu scenariul.
Dincolo de un anumit punct, nu mai este plăcut să-ți vezi prietenii eșuând.
Este…
fantastic!
Dă-mi voie să te felicit pentru acest scenariu absolut oribil.
Nu trebuie să fie bun,
doar trebuie să-l conving pe tata că e o piesă de teatru.
Acum, în prima scenă, eu, președintele Frankenstein,
îl aduc pe Gus, vicepreședintele meu hidos, la viață.
Acum, vreau ca atmosfera să fie înfiorătoare.
Vrei o atmosferă înfiorătoare?
Două cuvinte.
Gheață carbonică, ca să creezi ceață.
E înfricoșător că tu crezi că ai spus două cuvinte.
Dar mi-ar plăcea să avem ceață pe scenă.
S-a făcut. Știu un tip.
Louie, care poate face rost de gheață carbonică.
Toată lumea știe un tip. Oricine poate face rost de gheață carbonică.
Nu. Știu un tip Ira, care nu poate face rost de gheață carbonică.
Dar cum avem nevoie de gheață carbonică, nu o să-l sun pe Ira azi.
Ce nebunie! Mor de nerăbdare să aflu ce s-a întâmplat cu Materie Cenușie,
dar nu vreau să mor ca să aflu ce s-a întâmplat cu Materie Cenușie.
Dacă deschidem ușa pierzaniei?
Trebuia să mă ocup de primul punct de pe lista lui Horace: „Schimbă becurile!”
Calmează-te, sunt doar două supercercetașe care vând prăjituri.
Două cutii cu mentă mutantă.
SUPERCERCETAȘE MENTĂ MUTANTĂ
Nu au nucă de cocos, nu? Nu pot să o sufăr.
E ușa pe care n-am deschis-o.
Trebuie să fie ușa pierzaniei.
Nu mai fi așa fricos.
Ochii mei!
Puțină intimitate, vă rog!
Au spus că sunt nebun când am creat un monstru
care să aibă votul decisiv în Senat.
Acum, când sunt atât de aproape de președinție,
trebuie să-i dau…
viață!
Trebuie să plec. Tata are o ședință
și vrea costumul înapoi.
Nu pot să fac piesa fără tine.
Monstrul e în toate scenele.
Improvizează. Lumea adoră improvizația.
Ba o urăște!
Știu, e oribilă.
Monstrul meu…
Trăiește!
Și trebuie să facă niște comisioane.
Am deschis toate ușile din spital.
Nici urmă de ușa pierzaniei sau de Materie Cenușie.
Poate că Horace doar ne testa.
Poate că ușa pierzaniei nu există.
Ce este?
S-a terminat înghețata de tofu.
Asta e ciudat. Cine a pus o figurină cu Materie Cenușie în frigider?
E foarte grea.
Strălucește! Ce se petrece?
Nu pot să cred. Este Materie Cenușie.
Ce ai pățit?
Ultimul lucru pe care mi-l amintesc
este că făceam un experiment pe mine.
Ceva a mers foarte prost, dar nu-mi amintesc ce anume.
Acum îmi amintesc.
Ce ați făcut? V-am zis să nu deschideți ușa pierzaniei.
- De ce n-ai zis să nu deschid frigiderul? - Te cunosc.
Ar fi fost primul lucru pe care l-ai fi făcut.
L-am deschis oricum!
Băieți…
Poate pulveriza lucruri.
Toată lumea, aici, sus!
La un loc! Câmp de forță, activează-te!
Materie Cenușie era un erou. Cum a devenit un monstru?
Ești ca un câine cu un os. Renunță odată!
Bine, dacă așa vrei să fie!
Bine, îți spun. Materie Cenușie era un cercetător genial și un justițiar
care-și inventa propriile arme.
Miracole tehnologice care-l făceau un erou de neînvins.
Dar a devenit invidios pe supereroii care nu trebuiau să se bazeze pe arme.
Așa că a creat un ser care să-i ofere propriile superputeri.
Auzind zvonurile, am mers să investighez. Dar am ajuns prea târziu.
Stai!
Asta s-a întâmplat în anii 1970?
Nu, acum cinci ani.
Doar că nu aveam simțul modei.
În fine…
Materie Cenușie a făcut o greșeală cu serul
și s-a transformat într-o bestie violentă
cu o mare poftă pentru creiere umane.
Înghețând monstrul, am reușit să-l neutralizăm, să-l micșorăm.
Îl țineam aici până la găsirea unui remediu.
Dacă e așa periculos, de ce-l țineți într-un frigider obișnuit?
Era ascuns după înghețata de tofu.
Cine ar mânca așa ceva?
Câmpul de forță nu ne poate proteja pe toți.
Trebuie să-l înghețăm. Aveți o cameră frigorifică în acest spital?
Dacă avem o cameră frigorifică în spitalul ăsta?
Nu. Dar avem o rază de înghețat la Urgențe.
Stați să mă gândesc.
Gata, știu. Horace, lasă-mă să ies și o să-l atrag la raza de înghețat.
O să te facă bucăți. Nu te pot lăsa să faci asta.
Lasă-l!
Kaz, ești sigur de asta?
Nu sunt niciodată sigur de ceea ce fac. De ce aș începe acum?
Stai! Ce o să faci?
Când Materie Cenușie lucra, asculta Mozart și detesta să fie deranjat.
Iar lucrul care-l deranja cel mai mult era…
Materie Cenușie!
Horace, raza de înghețat e pregătită?
Vai, nu mai avem gheață carbonică.
Ajutor! Faceți ceva!
Nu-mi mânca creierul!
Îmi pare rău pentru beatboxing. Vrei să asculți niște Mozart?
Nu știu Mozart.
În următorul număr de improvizație, sunt un astronaut
într-un magazin de echipamente sportive, interpretat în stil shakespearian.
Așadar… da.
Cred că echipamentul de jogging e cam scump.
Recepționat, Houston.
Jordan, ajută-mă!
Glumești? Te descurci îngrozitor!
Lacrimi. Lacrimi de bucurie.
I-am dat tatălui meu costumul înapoi.
Dar am luat unul de la mama.
În sfârșit, monstrul meu s-a întors.
Ce cauți aici? Sunt în mijlocul piesei.
Monstru, beatboxing, Mozart.
A făcut deja improvizația asta.
M-a alergat.
Tocmai de la Mighty Med.
L-am pierdut.
Nu l-am pierdut.
E Materie Cenușie. S-a transformat într-un monstru care mănâncă creiere.
Fă ceva!
Singura cale de a-l opri este să-l înghețăm.
L-am putea împinge în gheața carbonică. Și cred că știu cum.
Iubita lui Materie Cenușie era asistenta lui.
Geniala, dar neatrăgătoarea Colleen MacKenzie
Exact. A tot căutat-o de când a dispărut în noaptea aceea cețoasă.
- Ne trebuie o Colleen MacKenzie! - Jordan!
- Nu e neatractivă. - Nu.
Dar Gus este.
Gus, stai lângă coșciug!
Dacă aș fi primit un dolar de fiecare dată când am auzit asta…
Monstrul a prins-o pe Jordan.
Piesa asta este din ce în ce mai proastă. E cea mai tare zi din viața mea.
Materie Cenușie, uite!
E Colleen. S-a întors la tine.
- A funcționat! - Da!
Tipul care-l joacă pe monstru e din școala noastră?
Pentru că e genul meu.
Salut!
Se pare că tata n-a ajuns la spectacol.
Tipic!
Am muncit multe minute la piesa aceea. Probabil a trebuit să lucreze până târziu.
Asta a spus și el. Tocmai a sunat.
- De ce e telefonul meu la tine? - Asta a spus și el!
În fine, i-am zis că piesa a mers atât de bine,
încât școala vrea să țină încă un spectacol.
Ce?
O să vrea să vină!
Asta a spus și el!
Trebuie să fac toate astea din nou?
Nu pot să cred!
Păstrează-ți energia, ai spectacol mâine.
Da!