Jag börjar bli bra på det här!
Jag borde bli demonjägare på riktigt.
Eller gymnasielärare.
Demonjägare handskas med färre demoner.
Åh nej, det är pappa.
Han undrar vad jag gör efter skolan.
Jag kan inte berätta om det här.
Kaz!
Vadå? Har jag nåt i ansiktet?
Det här är allvarligt.
Vad ska jag säga till pappa?
Säg bara att du hänger här.
Han vill ju inte att jag är här.
Enligt honom är superhjältegrejen slöseri med tid.
Som om hans jobb är så viktigt.
Han forskar på hjärnskador.
Säg att du är hemma hos mig då.
Det går inte. Han vill inte att jag umgås med dig heller.
Han tycker att du är vårdslös
och aldrig tar ansvar för dina handlingar.
Du kommer hem med halva huvudet rakat en gång
och plötsligt är jag vårdslös?
Och jag tar ansvar för mina handlingar.
Det var han!
Okej, yo!
Varje dag är ju grymt bra
Ingen vet vad vi gör
efter plugget var dag när vi drar
slutar tidigt och börjar jobba
Serier är vår grej nej, vi säger aldrig nej
Läser nya nummer om superkrafter
Vi hjälper hjältar, vi är entusiaster
Vi hörde nån som sa "Låt dem vara, det är inget viktigt"
men har ni nånsin sett en hjälte på brits?
Ska vi rädda världen idag?
Vi får väl se Ska vi hjälpa en hjälte idag?
Vi får väl se Ska vi stanna här eller dra?
Vi får väl se För vi räddar vår planet
med allt som vi vet
Vi träffar dem som vi bara har läst om
När hjältar vill ha hjälp blir det alltid bråttom
Vi är normisar och inte som de andra
De är hjältar, men vi hjälper varandra
När de rullas in med en trasig mjälte
då slår vi ett slag för en superhjälte
Vi hjälper dem som har fått sig en smäll
Imorgon ska vi göra det vi gjorde ikväll
Ska vi rädda världen i dag?
Vi får väl se Ska vi hjälpa en hjälte idag?
Vi får väl se Ska vi stanna här eller dra?
Vi får väl se Vi räddar vår planet
med allt som vi vet!
Så där. Brain Matter är så gott som ny.
Huvudet sitter bak och fram.
Då är han bättre än ny.
Nu har han förmågan att se sin egen rumpa.
Oliver och Kaz, hjälp oss reda ut en sak.
Visst ser den här ormen giftig ut?
Lådan är tom, Gus.
Det här är fruktansvärt!
Nu kan vi aldrig reda ut det här.
Gus, vi reder inte ut nånting.
Du pratar med dig själv
och jag lyssnar på en ljudbok.
Varför slutade de göra
serier och filmer med Brain Matter?
Det var flera år sen sist.
Åh nej. Den där blicken känner jag igen.
Du tänker leta som besatt
efter svaret på en helt oviktig fråga.
Även om du måste offra skolarbetet
dina vänner och ditt redan skakiga förhållande till duschande.
Okej. För det första
så försöker alla redan besvara
de viktiga frågorna
och för det andra så duschade jag i tisdags.
Förra veckan.
Det minns jag.
Du luktade jättegott den dagen.
Ursäkta oss.
Pappa skrev precis och frågade var jag är.
Jag kanske bara ska säga som det är och berätta om...
Det där.
Okej, så här gör du.
Hitta på en fritidsaktivitet.
Nåt som låter så vettigt att han slutar tjata
men så tråkigt att han inte ber om några detaljer.
Det var faktiskt en bra idé, Kaz.
Var fick du det ifrån?
Från alibi-klubben.
Om nån frågar
så är det där jag är nu.
Hjälp oss att reda ut en sak till.
Hur många gånger om året
går en människa på toaletten, i snitt?
Sex gånger, säger jag.
Oliver, din ryggsäck stinker.
Jag vet.
Sluta stoppa i dina gympaskor.
Var ska jag annars lägga dem?
I min ryggsäck? De stinker ju.
Vet du nåt mer som stinker?
Rådet du gav mig angående pappa.
Hur så? Vad hände?
Han gillar inte teater
så jag sa att jag var med i en pjäs.
Vilken pjäs?
Så sa han också.
Jag var inte beredd på den frågan
så jag svarade bara "Öhh..."
Nu tror han att pjäsen heter så.
Vad skulle en pjäs som heter Öhh
kunna handla om?
Så sa han också.
Eftersom vi läser Frankenstein på engelskan
sa jag att den handlar om det
och monstret säger sitt namn så.
Frankenstein? Det är ju så uttjatat.
Varför skulle gymnasieelever vilja se den?
Så sa han också.
Jag sa att det var en modern version.
Vita huset-versionen.
Det låter ju bra. Den skulle jag vilja se.
Så sa han också!
På fredag vill han gå på en pjäs som inte finns!
Vad ska jag göra?
Då förstår han att jag ljög.
När man blir påkommen med att ljuga
finns det bara en sak att göra.
Berätta sanningen?
Nej!
Dräm till med en ännu större lögn.
Det har min brorsa lärt mig.
Han som sitter inne?
Du måste vara lite mer specifik.
Jag hatar att ljuga
men jag kan inte berätta om supersjukhuset.
Så jag får väl skriva och producera
en hel skolpjäs till på fredag.
Jag kan inte jobba på sjukhuset
för att pappa inte ska få reda på att jag jobbar här.
Det är rätt lustigt när man tänker på det.
-Nej, det är det inte. -Tja...
Det är rätt lustigt när jag tänker på det.
Vad gör sjukgymnastiken för nytta?
Mina krafter kommer inte tillbaka.
Du har blivit mycket bättre.
På vad?
Att acceptera stora besvikelser.
Horace, jag har en fråga.
Är den viktig?
Antagligen inte.
Då är jag idel öra.
Nästan ingen ställer
riktigt oviktiga frågor nu för tiden.
Jag vet!
Eftersom serier bygger på riktiga
superhjältar så undrade jag
varför det inte finns mer om Brain Matter.
Ledsen, det var min telefon.
Jag bytte bara ringsignal.
Varför har du en telefon?
Du har bara varit här en vecka. Du känner ingen.
Det var därför jag tog "Inga vänner och ingen familj"-abonnemanget.
Vad hände med Brain Matter?
Varför gör du så där när jag säger Brain Matter?
Du döljer nånting.
Och inte särskilt bra.
Lägg dig inte i!
Jag har viktiga uppgifter åt dig.
"Byt glödlampor, ta bort spindelväv."
Meningslösa sysslor.
Inte alls.
Listan heter ju "Meningslösa sysslor åt Kaz".
Det är nåt skumt på gång.
Nåt läskigt och skumt.
Jag ska avslöja hemligheten.
Får jag hjälpa till? Jag blir tokig av att bara sitta här
och vänta på mina krafter.
Jag är så desperat
att jag till och med vill umgås med dig.
Det är inte första gången jag hör det där
och jag är inte förolämpad.
Visst, du får hjälpa till, men var försiktig.
Det kan vara farligt.
Hallå?
Ingen där.
Du har rätt, det finns en hemlighet
och det är den häftigaste hemligheten nånsin.
Jag skulle kunna avslöja den för dig
men det tänker jag inte!
Är hemligheten att ingen gillar dig?
Det är ju ingen hemlighet.
Jordan, vill du se min navelsträng?
Jag har den i plånboken.
Jordan och Gus, gör mig en tjänst.
Hjälp mig med en pjäs i morgon.
-Varför det? -Så att min pappa
slutar fråga vad jag gör efter skolan.
Vad gör du efter skolan?
Jag måste börja förbereda mig på följdfrågor.
Jag har ett jobb.
Jag jobbar med...att göra smörgåsar.
På ett smörgåsställe.
Men min pappa får inte vet det.
Varför får din inte pappa veta att du gör smörgåsar?
Han hatar smörgåsar. Okej?
Han hatar smörgåsar, och jag älskar dem
och det sliter vår familj i småbitar.
Hjälper ni mig med pjäsen då?
Självklart.
Men bara för att den kommer att vara asdålig
och det finns inget roligare
än att se en vän misslyckas.
Då borde du gilla mig.
-Att se en vän misslyckas, sa jag. -Jag fattar.
Jag är också med.
Men bara om du tar med smörgåsar.
Ingen majonnäs.
Okej.
Allvarligt talat.
Du har ju ingen majonnäs.
Tack.
Ryggsäcken är så mycket lättare
med bara en burk majonnäs i.
Gapa och säg "ah".
Du är fullt frisk.
Skylar och jag har letat i arkivet
efter information om Brain Matter. Kolla.
Brain Matter lades in på sjukhuset för flera år sen, men skrevs aldrig ut.
Jag vet inte vad ni pratar om.
Om du inte säger vad det är så kommer jag att...
börja beatboxa här och nu.
Han är galen nog att göra det.
Okej, sluta! Jag ska berätta.
Berättelsen om Brain Matter är mörk och makaber.
På grund av honom gömmer sig nåt monstruöst
bakom en dörr på sjukhuset.
Vad ni än gör - öppna inte den dörren!
Det är Undergångens dörr!
Vi har lite problem med låsen
så ni måste öppna alla dörrar.
Men Undergångens dörr, då?
Öppna inte undergångens dörr!
Hur ska vi veta vilken dörr det är?
Jag har sagt för mycket.
Nej, det har du inte!
Jag uppskattar verkligen er hjälp.
Här är smörgåsarna ni bad om.
De var gratis, och kostade inte 5,99 dollar styck
för jag jobbar på ett smörgåsställe.
Usch, de här äter jag inte.
Det är majonnäs på dem.
Va? Du bär ju runt på stora burkar med majonnäs.
Jag äter inte av den.
Jag har en tanke om manuset.
Det finns tillfällen när en väns misslyckanden
inte längre är njutbara.
I stället blir de...
helt fantastiska!
Tillåt mig gratulera dig till hur ofattbart dåligt
det här manuset är.
Det måste inte vara bra.
Bara min pappa tror att det är en riktig pjäs.
I den första scenen väcker jag, president Frankenstein
min avskyvärda vicepresident-varelse Gus till liv.
Jag vill skapa en väldigt läskig stämning.
Läskig, sa du?
Två ord:
Använd torris för att skapa dimma.
Det är läskigt att du tror att det där var två ord.
Men dimma över hela scenen låter bra.
Fixat. Jag känner en kille.
Vi kan kalla honom för Louie, torris-killen.
Alla känner nån som kan skaffa torris.
Alla kan skaffa det.
Nej. Jag känner en kille, vi kan kalla honom Ira-
som inte kan skaffa torris.
Men eftersom vi behöver torris ringer jag inte Ira i dag.
Jag är så kluven.
Jag vill veta vad som hände med Brain Matter
men jag vill inte dö på kuppen.
Tänk om vi öppnar Undergångens dörr?
Jag skulle ha följt Horaces lista.
"Byt glödlampor."
Slappna av.
De säljer bara superscout-kakor.
Jag tar två lådor mutantmint.
SUPERSCOUTERNAS MUTANTMINT
Det är väl inte kokos i?
Jag hatar kokos.
Dörren vi inte har öppnat.
Det måste vara undergångens dörr.
Var inte en sån barnrumpa.
Mina ögon!
Hallå! Kan jag få vara i fred här?
De sa att jag var galen när jag skapade ett monster
som skulle ha en avgörande röst i senaten.
Innan det kan komma ett hjärtslag från att erövra presidentämbetet
måste jag ge det
ett hjärtslag!
Jag måste dra. Pappa har ett möte
och han behöver kostymen.
Jag kan inte göra pjäsen utan dig.
Monstret är med i varje scen.
Improvisera. Folk älskar sånt.
Folk hatar det!
Jag vet, det suger!
Mitt monster...
Det lever!
Och måste uträtta några ärenden!
Vi öppnade alla dörrar på sjukhuset.
Ingen Undergångens dörr och ingen Brain Matter.
Horace kanske bara testade oss.
Undergångens dörr kanske inte finns.
Vad är det?
Tofuglassen är slut.
Vad konstigt.
Vem har ställt en Brain Matter-gubbe i frysen?
Oj.
Den är riktigt tung.
Den glöder! Vad är det som händer?
Otroligt! Det är den riktiga Brain Matter!
Vad hände med dig?
Det sista jag minns
var att jag experimenterade på mig själv.
Nåt gick väldigt fel
men jag minns inte vad.
Nu minns jag.
Vad har du gjort?
Öppna inte Undergångens dörr, sa jag.
Du sa inte att det var frysen.
Om jag hade sagt "Kaz, öppna inte frysen"
så hade du öppnat frysen direkt.
Jag öppnade den ändå!
Hör ni...
Han kan pulverisera saker.
Upp hit, allihop!
Stå nära varandra! - Aktivera kraftfält!
Brain Matter var ju en hjälte.
Hur blev han ett monster?
Du är som en hund med ett ben. Släpp det bara.
Okej, om det är det du vill...
Okej, jag ska berätta.
Brain Matter var en lysande forskare och brottsbekämpare
som uppfann sina egna vapen. Tekniska underverk
som gjorde honom till en sann hjälte.
Men Brain Matter blev avundsjuk
på superhjältar som inte behövde vapen.
Han tog fram ett serum
som skulle ge honom superkrafter.
Jag hade hört ryktena, så jag undersökte saken.
Men jag kom för sent.
Vänta lite.
Hände det här på 1970-talet?
Nej, för fem år sen.
Jag hängde bara inte med i modet.
Hur som helst...
Brain Matter hade gjort en felberäkning med serumet
och förvandlades till ett fruktansvärt monster.
Med ett omättligt begär efter människohjärnor!
Först frös vi ner monstret
och sen krympte vi det.
Vi hade honom här i väntan på ett botemedel.
Om han är så farlig
varför hade ni honom i frysen?
Vi gömde honom bakom tofuglassen!
Vem skulle äta en tofuglass?
Kraftfältet tunnas ut
genom att skydda oss.
Vi måste frysa ner honom.
Har ni nåt slags fryskammare här?
Har vi nåt slags
fryskammare här?
Nej.
Men vi har en frysstråle på akuten.
Låt mig tänka.
Jag har det. Okej...
Släpp ut mig, så lurar jag honom till frysstrålen.
Han sliter dig i bitar. Du får inte göra det.
Låt honom!
Kaz, är du säker på det här?
Jag är aldrig säker på nånting.
Varför börja nu?
Vänta! Vad tänker du göra?
När Brain Matter var i labbet
lyssnade han på Mozart.
Han hatade att bli störd.
Det som störde honom mest var...
Du, Brain Matter!
Horace, är frysstrålen redo?
Åh nej! Vi har slut på torris.
Hjälp! Gör nånting!
Ät inte min hjärna.
Jag är ledsen för beatboxandet.
Vill du lyssna på lite Mozart?
Jag kan ingen Mozart.
I nästa nummer är jag en astronaut
i en sportbutik.
Med en touch av Shakespeare.
Så...
Vår joggingdräkt voro en smula kostsam.
Uppfattat, Houston.
Jordan, hjälp mig!
Skämtar du? Det går ju jättedåligt!
Tårar. Riktiga glädjetårar.
Pappa behövde sin kostym
men mamma hade en.
Äntligen! Mitt monster har återvänt.
Vad gör ni här?
Jag är mitt uppe i min pjäs.
Monster. Beatboxade.
Mozart.
Den har han redan gjort.
Jagade mig.
Ända från superhjältesjukhuset.
Blev av med honom.
Blev inte av med honom!
Det är Brain Matter.
Han råkade bli ett hjärnätande monster.
Gör nånting!
Det enda sättet att stoppa honom är att frysa ner honom.
Vi knuffar ner honom i torrisen!
Jag vet hur vi ska göra.
Brain Matters stora kärlek var hans labbassistent.
Den lysande men alldagliga Colleen Mackenzie.
Just det, han har letat efter henne
sen hon försvann en dimmig natt.
Snabbt, en Colleen Mackenzie!
Jordan!
-Inte alldaglig nog. -Nej.
Men det är Gus.
Gus, ställ dig vid kistan!
Om jag fick en dollar varje gång jag fick höra det...
Åh nej, monstret har Jordan.
Den här pjäsen blir bara
sämre och sämre. Vilken kanondag!
Brain Matter! Titta här!
Det är Colleen! Hon har återvänt.
-Det funkade! -Ja!
Går den där monsterkillen i vår skola?
Han är helt klart min typ.
Hejsan.
Min pappa var inte ens på pjäsen.
Det är så typiskt.
Jag jobbade flera minuter på den där pjäsen.
Han var väl tvungen att jobba.
Så sa han också. Han ringde precis.
Varför har du min telefon?
Så sa han också.
Jag sa att pjäsen var en sån framgång
att skolan vill uppföra den igen.
Va?!
Då vill han ju gå på den!
Så sa han också!
Måste jag göra om allting?
Du är helt otrolig!
Spara på krafterna.
Du har en föreställning i morgon.