Kluci, děje se mi něco hroznýho.
Teče mi z obličeje.
Co?
Z nosu mi kape tekutina. Někdy vystřelí jako výbuch.
Takhle.
Neteče ti z obličeje, máš jen chřipku.
Jemu teče z obličeje.
Tady máš kapesník.
A kbelík.
Mám chřipku?
Ale ne.
Co uděláte, hodíte mě do sopky?
To je u nás lék na všechno.
Nevím, jak bych to udělal.
Potřebuješ odpočinek a láskyplnou péči.
A mimochodem tvoje planeta zní hrozně.
Nevěřím, žes objal Skylar, když je nemocná.
Většinou bacily tak nevítáš.
Proč si to myslíš?
Lidi, nesu hodnocení zaměstnanců.
Hodnocení?
Pacienti každý rok hodnotí doktory v několika kategoriích.
Podrobnosti jsou důvěrné,
ale hodnocení je veřejné, protože se nudím a mám rád drama.
Jo, jsem nahoře! Nechci se chlubit, ale jsem lepší než ty.
Jsem lepší než ty. A lepší než ty.
Jsem poslední?
Nechápu to.
Myslel jsem, že mě lidi mají rádi. Jsem fakt poslední?
Ne, nejsi úplně poslední. To je jen první strana.
Vidíš? Jsi předposlední.
Jasně.
Alan.
Tak jo,
Dobrodrůžo každej den,
Ale když jsem ve škole,
Kyselej ksicht jsem. Ze školy padám, ve tři makám,
Dám si komiks, než na cestu se vydám.
Nový čísla a superschopnosti,
Nemuset makat, jsme tu do šesti.
Každej říká „nebuď na palici“,
Ale viděls superhrdinu v nemocnici?
Zachráníme dnes svět? To nevíš.
Jsme v bezpečí? To nevíš.
Tady, nebo jinde? To nevíš.
My jsme Mighty Med, připrav se, pojď!
To my po škole zachraňujeme svět,
Otočíme stránku, do akce hned.
Prej jsme norma, normálně fantastický,
Hrdiny vídáme skoro vždycky.
Tady se musíš bít,
Zatni pěst a bojuj, tak to má být.
Vše je tajný, neřekneme nic,
Zejtra to samý co dneska, nic víc.
Zachráníme dnes svět? To nevíš.
Jsme v bezpečí? To nevíš.
Tady, nebo jinde? To nevíš.
Ale my jsme Mighty Med, připrav se, pojď!
Nemůžu uvěřit, že jsem na konci.
I doktor Nedbalek je nade mnou.
Vyslovuje se to ned-bej-lek.
Ale je fakt, že zapomíná věci v pacientech.
Jako u tohohle chlápka.
Co dělat, abych byl oblíbenější?
To je jasný.
Musíš si osvojit „kazdělovskýho“ ducha.
Zaujmi novej „kazístup.“
Ukaž jim „kaziruce.“
Buď víc jako já.
Ty seš nahoře, a já na spodku,
takže asi budu jako ty. Nebude to snadný,
ale dám tomu „všechnoliver.“
A ty se divíš, že nejsi populární.
Tvým problémem je, že moc přemýšlíš.
Měl bys do věcí skákat po hlavě. Takhle.
Moje záda.
Je to mnohem lepší.
Cítím se o 20 let mladší.
Není divu, že jsi první.
Vidíš?
Mrknu se, jestli nemáš poškozený hrudní obratle.
Moje záda!
Je to horší.
Cítím se o 20 let starší.
Není divu, že jsi mezi posledními!
Alane, doneseš mi deku?
Všechno mě bolí,
je mi zima a je mi blbě.
Tobě je zle?
To je náhoda, mně taky.
Z toho, jak mi všichni říkají, že jim je zle.
Jsi v nemocnici, tam nemocný chodí.
A mně je z toho zle.
A nemám čas nosit deku odepsaný superhrdince, do háje.
Musím si polepšit v zaměstnaneckým hodnocení,
aby mě strejda bral vážněji.
Prosím, dones mi deku.
Třeští mi hlava, bolí mě břicho a nevím, co dělat.
Oliver říkal, že mám zkusit kuřecí vývar, ale nepomáhá to.
Proč si pro deku nezajdeš sama, když už zase umíš lítat?
O čem to mluvíš...
Děláš si srandu?
Zase umím lítat.
Myslím, že ti ta chřipka vrací schopnost lítat.
Z toho se klube lékařský objev.
Víš co,
připiš to mně, a donesu ti co chceš.
Pár krekrů k tomu nožnímu vývaru by bodlo.
Jasný.
Jestli to vyjde, všichni mě budou milovat.
Nejenže budu jednička v hodnocení zaměstnanců,
ale možná strejda sundá i ty cedule.
Hele, ty jsi Neocortex.
Co ti je?
Poranil jsem si rameno při surfování
na netu.
Video veverky, spadl jsem ze židle a nechci o tom mluvit.
Podepiš mi dokumentaci, ať můžu pryč.
No jasný.
Na něco jsem si vzpomněl.
Jo, umím vyslat mentální vlnu,
která znehybní padoucha nebo ho ovládne.
Říká se tomu neurální manipulace.
Jak jsi věděl, že...
se na to zeptáš?
Protože umím číst myšlenky.
A taky schopnost telepatie...
kterou ti právě teď ukazuju!
Dobře, musím otestovat všechny tvý schopnosti.
Zkus mě udělat...
nevím, třeba dobrodružnějšího
a odvážnějšího a většího ranaře?
Hele, čtu myšlenky.
Chceš být víc jako tvůj kámoš Kaz.
Fajn.
Tak jinak, jestli to neuděláš, nepodepíšu ti dokumentaci.
Tomu se říká stará dobrá manipulace.
Podrazáku.
Já tě slyším.
Já vím.
Tak fajn.
Cítím se pořád stejně.
Páni,
co asi dělá tohle tlačítko?
To bylo skvělý!
Tvoje deka.
A vzal jsem ti pár časáků,
Moderní svetrové vesty
a Lidé, kteří nosí svetrové vesty.
Zdá se, že je ti lépe.
Jo, ale už nejsem tak vysoko.
Co? To je hrůza.
Normo chřipka ti vrátila schopnost lítat, ale léčba chřipky ji oslabuje.
To snad ne, ty se uzdravuješ za mými zády.
Nemůžu za to, Alane, lidi se uzdravují.
Když je léčím já, tak ne.
Jestli chceš lítat, musí ti být hůř.
Fajn, dělej, co musíš.
Hej, Nulo, sniž tu teplotu.
Modrý Tornádo, chci ledovej vzduch.
Sněžnice,
doneseš mi horkou čokoládu?
Je tu fakt zima.
Zabírá to. Ještě chvilku,
a budeš se cítit pod psa. Pod lítajícího psa.
Koukni na ten plakát.
Jsem doktor Mrožák Diaz.
Kdo jsi a kolik ryb chytíš?
- Co se tu děje? - Mám dobrý zprávy.
Přesvědčil jsem Neocortexe, aby mi upravil kebuli.
Teď jsem jako ty.
- To je... - To je...
skvělý!
Páni.
Čau, holka.
Vím, že tě právě přivezli, ale musíme udělat jeden test.
Kočičí sken, mňau.
Vrr!
Co to děláš? To je moje hláška.
Já věděl, že jsem ji někde slyšel.
Čau, Dobíječi.
Záříš.
To stačí.
Můžeš se chovat jako já, ale nemůžeš být lepší já než já.
Neocortexi, musíš Olivera přivést zpátky.
To ne.
Být jako Kaz je superkazovský a extrakazoušský.
Já vím.
Ale být já je moje.
Nic jinýho neumím.
Neocortexi, změň ho zpátky, prosím.
Ne, nechci se změnit zpátky.
Cos to udělal?
Odrazil jsem Neocortexův neurální paprsek jako pán.
Přetížil jsi mu mozek jako příšernej pán.
Aha.
Falešná fotka na památku „to jsem poolivazil?“
Olivere, zavařil jsi superhrdinovi mozek,
a Horace bude vinit mě,
protože je to obvykle správnej odhad.
Klid, přijdeme na to, jak ho vyléčit.
- Soustřeďme se. - Soustředit se.
Kámo, zníme parádně.
Počkej, tohle je vážný.
Máš recht, co budeme dělat?
Nevím, ty seš hlavička. Já jsem akční typ.
Teď jsme oba akční.
To je jako dva...
nevím, nejsem hlavička.
Počkej, něco mě napadlo.
Upachtěná špachtle.
Nebaví mě lézt cizím do krku.
To je nejdelší čas letu.
Dobrý vyhlídky.
Mám?
Ne, to se jen tak říká. Vypadáš jako zombie.
Je mi to fuk.
Jestli mi nemoc vrátila schopnost,
tak se možná vrátí všechny, když se mi přitíží.
A pak mi Horace dovolí bojovat.
Jako odborný lékař ti to nedoporučuju.
Ale jako Alan říkám do toho.
Strejdo Horaci.
Učinil jsem lékařský objev.
Skylar díky mně už zase lítá.
To je výborné, protože superhrdinská dozorčí rada
na mě tlačí s lékařským objevem, jinak nám sníží rozpočet.
Jen pro upřesnění, objevil jsem to úplně sám.
Jsem první, kdo si toho všiml.
Skvělé, doteď existoval jediný způsob, jak superhrdinovi vrátit schopnosti,
a to jen jako vedlejší účinky chřipky, ale to ví každý.
Nemyslíš tohle, ne? Jenom idiot by si myslel, že je to lékařský objev.
Jasně že ne!
Asi máš práci.
Odložíme ten můj objev,
dokud jeden z nás neumře. Snad budeš první.
Nesmysl.
Najdu si čas kolem páté, chci vidět tvůj historický a velmi seriózní objev.
Neocortex rychle slábne, musíme něco udělat.
Já vím.
Pojďme si pro autogram, než bude pozdě.
Počkat, mám lepší nápad.
Udělám to, co dělá táta, když mě ráno budí.
Udělal jsem borůvkový palačinky.
Nic, nefunguje to.
Je to těžko uvěřitelný, ale dva Kazové nejsou lepší než jeden.
Má přestimulovaný reaktor v mozku.
Vybuchne.
A jestli vybuchne, vybuchne i nemocnice.
To nemůžeme dopustit,
protože mám dneska skvělý vlasy.
Jestli ho chceme vyléčit, potřebujeme Kaze a Olivera.
Neocortex tě nemůže vrátit do normálu, takže ze sebe musím udělat tebe.
Musím udělat to, co mi fakt nejde.
- Používat mozek? - Jo.
Musím myslet jako ty.
Jsem Oliver, jsem nudnej.
Čtu cedule a dbám na ně.
Mikrovlnku používám jako mikrovlnku, a ne jako odpalovací klec.
Hele, jsem krocan.
Olivere, přestaň dělat kaziny.
Moment, víš, co to znamená?
Já jsem ty a ty jsi já. Jsme zase tým.
Vzpomeň si na všechno, co víš o Necortexovi, začni u prvního komiksu.
Fajn.
Neocortex, první číslo, práva z roku 1983...
Proboha, to přeskoč.
Je to jednoduchej plán.
Stačí přesvědčit strejdu Horace, že nejsi nemocná
a že jsem ti vrátil schopnost.
Tenhle make-up ho přesvědčí, že jsi zdravá.
- Dokonalý. - Alane?
Strejda už jde.
Otevřený oči, úsměv a žádný zvracení.
Alane, tak ukaž...
Skylar.
Moc hezké.
Dobře že ses začala malovat.
Ty sis kýchla?
Ne, jen říkala,
„hepčík, nadšenej z Alanova objevu?“
Celá se třeseš.
Ne, to je jen novej tanec.
Jmenuje se Philadelphia Shake.
Philadelphia Shake? Ale no tak.
Ten se tančí takhle.
Chápeš, boky?
Pokračuj, Alane.
Jak vidíš,
vrátil jsem Skylar schopnost lítat, a to díky svému zázračnému léku...
z drůbežího vývaru
a hebrejských obilných kuliček.
Za normálních okolností bych řekl, že máš normo chřipku.
Pro jistotu ti změřím teplotu.
No.
Zdá se, že nemáš teplotu.
Ale podle teploměru jsi už tři dny mrtvá.
Zkusils to, Alane,
ale Skylar má očividně vedlejší příznaky normo chřipky.
Její schopnost je dočasná.
To je fuk, nech mě zase bojovat.
- To nejde. - Zvládnu to, jen...
Doktore.
Alane, jsem zklamaný.
Lhal jsi a přesvědčil jsi Skylar, aby ohrozila své zdraví.
Pozitivní je, že se zdá, že jen spí,
což je od posledních tří pacientů velký pokrok.
Díky za nic!
Je mi jedno, co si Horace myslí.
Chci svoje schopnosti, zařiď, ať je mi hůř.
Olíznu kliku v autobusový čekárně.
I když mě baví koukat se, jak se trápíš,
být zdravý normo je možná lepší než být nemocný superhrdina.
Asi máš pravdu.
Ale jednou svý schopnosti získám zpátky.
Stejně jako ty přijdeš na to, jak ohromit strejdu.
Díky.
A díky, žes byl hroznej doktor, když jsem to potřebovala.
Jo, to jsem já.
A v čísle 471 Neocortex zavařil mozek Černýmu Sokolu,
kterej spadl do bezedný jámy a byl zabit.
Nebo ne?
Takže v komiksech o Neocortexovi není nic, co by nám pomohlo.
Počkej.
Objevil se v Syphonixovi číslo 27.
Přemožitel tam odstřelil Neocortexe paprskem,
což způsobilo reakci v Neocortexově mozku.
Syphonix zachránil Neocortexe tím,
že mu z mozku odčerpal přebytečnou energii a vyslal ji do vesmíru.
Syphonix nepomůže, protože zahynul při sesuvu půdy.
- Nebo ne? - Jo, zahynul.
- Nebo ne? - Tak či tak, není tu.
Musíme vymyslet, jak odčerpat energii z Neocortexova mozku, než vybuchne.
Mám to.
Defibrilátor? Napumpuješ ho ještě víc?
Dobíječi, obrať polaritu těchhle pádel.
Nedělej to, odpálíš do vzduchu celou nemocnici.
Odstupte!
Proč levituje?
Nevím, možná lidi levitujou, než vybuchnou.
A co teď?
Kazi, trampolínu.
Jo, moment.
Počkej, proč ti nesu trampolínu?
Je čas skočit do toho po hlavě.
Zabralo to!
Oliver odchází.
Páni, fakt jsem takovej?
Zvenčí nevypadám tak dobře.
Co se stalo?
Nic.
Umím číst myšlenky...
Do háje!
Málem jsi mě zabil.
A ne, nedám ti autogram.
Nerad to říkám, ale chybí mi starej Oliver.
Mně taky.
Být ty je vyčerpávající.
Neocortexi, vrátíš mi moji povahu?
Myslíš to vážně. Fakt ji chceš zpátky?
Čteš myšlenky.
Na co teď myslím?
Že chceš můj autogram.
Fakt že jo.
Zapomeň na to.
Ale vrátím tě zpátky.
Připadám si furt stejně. Fungovalo to?
Jo, fungovalo.
Teď musím přestat myslet jako ty,
a být zase jako já.
Fajn, jsem Kaz.
Mám v knihovně pokutu přes 300 za nevrácený knížky,
sahám na věci i přes Oliverův zákaz,
neudržím pozornost, ne... Páni, peříčko.
Chlapci, v minulém hodnocení došlo k chybě.
Pozitivní je, že někdo dostane padáka, takže bude drama.
Věděl jsem, že se stala chyba.
Pacienti mě milují.
- Kterej jsem byl, první, druhej? - Ne, ty a Kaz jste byli desátí.
Na první příčce je Levine.
Co? Kdo to je?
To je ona.
To dává smysl.
Umí žonglovat.
Titulky: Fabiána Tetamenti