Bine, am scris rapoartele pacienților.
Am rescris rapoartele pacienților ale tale și am eliminat și versurile.
Am muncit mult la versurile alea.
Știi ce greu e să găsești o rimă pentru supererou care nu e „garou”?
Ce tot pulverizează exterminatorul aici?
Supereroul Dezgusto avea gândaci extratereștri în el.
Știu că salvează alte planete de la distrugere, dar pute.
- E sigur pentru oameni lichidul? - Da, am întrebat deja.
Substanțele folosite nu ne afectează.
Ar fi trebuit s-o avertizeze cineva pe Regina Viespe.
Start! Fiecare zi e o aventură
N-ai zice asta Când ne vezi intrând la școală
Începem slujba la trei jumate
Mergem la librărie, să citim o revistă
Sunt superputeri și numere noi
Dacă n-am lucra, am sta aici cu orele
Toți ne zic să nu ne facem griji
Dar ați văzut supereroi pe targă?
- Vom salva lumea azi? - Poate
- Vom fi în siguranță azi? - Poate
- Vom zbura departe? - Poate
Dar suntem Mighty Med, haide, la treabă! Salvăm supereroi după orele de școală
Dăm pagina și intrăm în acțiune Ni se spune normi, normali fantastici
Vedem supereroii din visele noastre Viața asta necesită curaj
Pumnii sus, luptă pentru bine
Nu putem spune nimic din ce vedem
Facem același lucru mâine ca și azi
- Vom salva lumea azi? - Poate
- Vom fi în siguranță azi? - Poate
- Vom zbura departe? - Poate
Dar suntem Mighty Med, haide, la treabă!
Trebuie să mă întâlnesc cu Gus, Alan și Skylar
ca să facem proiectul cu energie alternativă.
Te descurci?
Mă întrebi dacă mă descurc să mă învârt pe scaun? Spune-mi tu!
Devii tot mai bun.
Căpitane Atomic! Ai pățit ceva?
Nu vă faceți griji, sunt bine. Nu simt durerea.
Durerea fizică. Emoțional sunt cam sensibil.
Deci ești indiferent la provocările fizice,
dar sensibil la cuvinte?
- Faci mișto de mine? - Spune-ne ce s-a întâmplat!
Președintele vizita Muzeul Național de Baseball,
iar răufăcătorul Furiosul l-a atacat.
Am intervenit ca să-l salvez, dar Furiosul s-a înfuriat
dar ar fi trebuit să mă aștept, doar îl cheamă Furiosul.
L-am atacat cu arma atomic, ceea ce era de așteptat,
pentru că mă cheamă Căpitanul Atomic.
Ești un povestitor slab.
De ce ai spune asta? Mi-ai rănit sentimentele.
Nu te supăra.
Oliver trebuie să plece, dar te îngrijesc eu cum trebuie.
Știi ceva?
Dacă tot e lipsă de personal, aș putea rămâne să-l ajut,
iar tu poți face o rimă pentru următoarele fibrilații galtraxiene.
Am găsit deja una. „Fibrilații perene galtraxiene.”
Du-te! Mă descurc.
O să fac niște mici tăieturi și accelerări.
O să mă tratezi cu drujba?
Nu, îmi închipuiam că sunt pe motocicletă.
Te rog, ai mare grijă de el și de suveniruri.
Neprețuite în istoria baseball-ului.
Bine, așa voi face.
Îmi place baseball-ul ca restului oamenilor,
dacă restul oamenilor urăște baseball-ul.
Du-te și lucrează la proiectul tău,
iar eu am mare grijă de suvenirurile plictisitoare din baseball.
Bine. Cum să urăști baseball-ul? E jocul favorit al Americii.
Țin minte primul meci văzut, în 1934. Am mâncat un hot dog.
M-a ars în gură, ceea ce era de așteptat, așa e numele.
Sunt un povestitor slab.
- Salut! Scuze de întârziere. - Era și timpul.
M-am plictisit așa de rău,
încât am început să fiu puțin atent la ce spuneau ăștia doi.
- Te uiți în gol. - Am zis „puțin atent”.
Le spuneam că am o idee excelentă pentru proiectul cu energie.
Putem alimenta un bec cu curentul de aer produs
când ne deplasăm ziua. Uite ce curent de aer!
E o nebunie...
Că nu s-a gândit nimeni la asta.
Am o idee mai bună. Știm toți ce sunt caii putere, da?
De ce ne mulțumim cu cai rapizi, când putem alege gheparzi ultra rapizi?
Ce?
Strângem niște gheparzi și-i punem pe banda de alergare.
Am doi gheparzi acasă.
- Oliver, tu câți vrei? - Zero.
Zero gheparzi.
O să fie mai dificil.
Îl sun pe furnizorul de gheparzi.
Oliver, nu-i asculta.
- Nu știu nimic de „stiință”. - Se spune „știință”.
Nu prea cred.
Îmi plac toate ideile voastre, dar să le „atârnăm” puțin.
Sau să le înjunghiem.
Am făcut proiectul perfect și...
Mi-am uitat rucsacul. Mă duc să-l iau.
Voi stați și gândiți-vă. Puteți să nici nu vă gândiți.
Ca să fie clar, cu sau fără gheparzi?
Dacă nu anulez până la 17:00, pierd avansul.
Acum se apropie de targă numărul doi, Kaz.
KAZ E NUMĂRUL 1
Ce faci?
Dacă oamenii tot aclamă jucători de baseball plictisitori,
de ce n-ar aclama și un erou adevărat?
Pe mine.
I-am recrutat să-mi fie fani.
Fii atent, Robo Tunul vinde arahide.
Stai! Tu ce cauți aici?
Ai venit să vezi ce fac, nu?
- Ești obsedat de control. - Ba nu sunt!
Mi-am uitat rucsacul.
Când m-ai făcut „obsedat de control”,
tonalitatea a fost în sus, ca la-ntrebare. Trebuia să fie în jos, ca la o declarație.
Vezi? Ai dovedit ceea ce spuneam.
Doar pentru că fac lucrurile diferit de tine,
nu înseamnă că tu le faci bine, iar eu, rău.
N-am zis așa ceva.
Nici nu trebuia. S-a văzut în privirea ta.
De ce a trebuit să moștenesc expresiile faciale ale mamei?
Du-te la școală și lasă-mă în pace!
Nu mă superi doar pe mine, ci și pe fani.
Bine, îmi iau rucsacul și plec.
- Ai făcut ceva? Pari vinovat. - N-am făcut nimic.
Ce prostii de expresii faciale! Mersi, mamă!
Bine, am luat planurile.
Am inventat un mod de a folosi panouri solare
pentru a alimenta calculatoarele ca să poată merge mașina.
Gândește-te, Oliver! N-avem cum să încăpem toți patru aici.
Am hotărât să folosim ideea mea.
Folosim toți căști cu elici.
Curentul de aer provocat de mișcarea noastră învârte elicile
ca să putem aprinde acest bec.
Interesant, dar mica problemă a ideii tale e că nu e a mea.
De fapt, îmi place ideea lui Connie.
Mai puțin faptul că trebuie să mă mișc.
Chestia asta n-o să mă prindă.
Connie, nu vei putea genera suficient vânt.
În plus, vântul e periculos.
Provoacă uragane care-ți pot deranja coafura.
Și-ți aruncă gunoaie în față.
Și te doboară.
Dar soarele te învăluie cu căldură, așa.
Da, am înțeles.
Bine, folosim ideea ta.
Dacă insiști...
Trebuie să verific ceva rapid.
Dacă folosim ideea lui Oliver, trebuie să spun un singur lucru.
Eu merg în față!
Repriza a noua, trei aruncări...
două ghete...
și Kaz face o tăietură groaznică.
Bâta a ieșit!
Oliver!
Dacă vrei să te holbezi la telefon, fă-o la film sau la înmormântare,
ca un om normal.
Noi lucrăm din greu la proiectul tău.
CLUBUL DE COMPUTERE
Ce faci? Îl spionezi pe Kaz?
Sunt agitat că l-am lăsat acolo
ca să-l trateze singur pe Căpitanul Atomic.
Dar știi ce? Se descurcă de minune.
- Stai! E groaznic. - Știu.
Asistenta aia poartă uniforma mea.
- Îmi încui camera de acum înainte. - Mă refeream la asta!
E un gândac venusian.
Cred că exterminatorul voia să elimine gândacii ăștia.
Stai! Celălalt asistent are o șuviță roz ca mine.
Așa se întâmplă mereu când nu-s aici?
Nu înțelegi care e problema, da?
Știu din benzile desenate
că gândacii se hrănesc cu electricitatea din sistemul nervos.
Dacă-l mușcă, toxina îl va face să nu-și mai controleze emoțiile,
și va muri în maxim două minute.
Știi cine va mai muri?
Asistenta aia dacă-mi întinde uniforma.
E de rău.
Sună-l și avertizează-l de gândacul venusian.
Aș vrea, dar așa va afla că-l spionez
și iar îmi va spune că sunt obsedat de control.
Nu e tachinare plăcută, ca atunci când îmi spune Tataie Oli.
E răutăcioasă, ca și cum îmi spune Tataie Oli.
- Ce mă fac? - Știu eu. Trebuie doar să...
Asistentul ăla mă imită?
- Vrei să te concentrezi? - Scuze.
Du-te la Mighty Med și zi-le că ai terminat devreme proiectul.
Prefă-te că vezi prima oară gândacul.
Așa nu va afla că l-ai spionat.
Nu-mi place să mint, decât dacă e convenabil și nu sunt prins.
E un plan bun. Bine, mă grăbesc.
- Kaz e în pericol de moarte. - Bine, du-te!
Stai liniștit, mă ocup eu de proiect.
Știi ce? O să-ți las niște instrucțiuni, ca să fiu sigur.
Doamne! Ai o urgență.
- Du-te! - Stai!
Doamne! Kaz are dreptate. Oliver e obsedat de control.
Acum, că a plecat,
vom construi proiectul energetic pe care am vrut
să-l facem de la început.
Păcat că nu facem un proiect despre lipsa de energie.
Kaz! Ești teafăr!
Adică, ești teafăr.
- De ce nu ești la școală? - Am terminat proiectul.
Voiam să facem ceva inedit, să petrecem timp împreună.
Departe de zona asistentelor.
Nu! Ai văzut asta?
Un gândac venusian a trecut pe podea.
Hai să-l căutăm!
N-am văzut nimic.
Te simți bine? Ochiul ăsta îmi spune că ești îngrijorat,
dar ăsta îmi spune că minți.
Nu, sunt îngrijorat. Vezi?
Îți spun că am văzut un gândac venusian.
Era sinistru, metalic și arăta...
Exact așa! E pe umărul tău!
- Nu-l văd. - Celălalt umăr.
Celălalt umăr!
Nu-l pot da de pe mine! Nu pot!
M-a mușcat, Oliver. O să-mi controleze mintea.
Te rog, fă ceva înainte să-mi absoarbă energia!
- Ce? - Trebuie să...
te uiți în cameră și să spui: „M-a păcălit!”
Știam că mă spionezi cu asta!
Am pus la cale tărășenia ca să te păcălesc.
Ce?
Pe comanda exterminatorului
am văzut că dădea cu otravă.
I-am cerut supereroului Imită să se transforme în gândac.
Imită, ai niște...
Vrei să-ți ceri scuze?
Nu cred că am greșit în vreun fel.
Am fost precaut. Dacă e cineva care să-și ceară scuze, tu ești.
- Stai! Ce? - M-ai lăsat să cred că mor.
Ce fel de om își lasă cel mai bun prieten...
Te văd, Imită.
Vedeți? V-am zis că n-avem nevoie de Oliver.
Nu, dar ai nevoie de o oglindă Arăți ridicol.
- Ai cască identică. - Casca arată excelent.
Mă refeream la ținută. Sincer, cine-ți alege hainele?
Trebuie să probăm căștile ca să vedem dacă funcționează.
Mișcați-vă ca să creați curent de aer.
Ce prostie!
De ce nu folosim o suflantă de frunze? Sau un ventilator?
Nu ne trebuie așa ceva.
Sau un ghepard.
La naiba!
Trebuie să ne mișcăm mai repede.
Știu exact cum să facem asta.
- De ce trebuie să fac eu asta? - Fiindcă dormeai când am votat.
Doamne! E groaznic.
Becul nici nu s-a aprins.
Cred că o să leșin.
Minunat, fiindcă urmează să votăm cine coboară panta.
Kaz, cum poți să fii supărat pe mine?
Încercam să te salvez de tine însuți.
Sunt aici.
Ești un supererou care a păcălit un copil.
Mare realizare!
Nu mă mai tachina. Nu e amuzant.
N-o să încetez
până nu recunoști că ai greșit, Tataie Oli.
E cel mai răutăcios lucru pe care mi l-ai spus. Plec!
Înainte să plec, mai trebuie să-ți spun ceva.
Ai un gândac venusian pe umăr.
Vai, nu! E un gândac venusian adevărat.
Nu unul fals, precum cel creat de Imită
acum câteva minute.
Dacă tot e real, ar fi bine să nu-i dau un bobârnac.
Vai, nu! M-a mușcat gândacul venusian teribil de real.
Imită! Ai creat un gândac venusian foarte real.
Nu! M-a mușcat. Cheamă-l pe Horace sau pe dr. Creier.
Doar eu sunt aici.
Dacă nu te tratez, vor acționa toxinele.
Trebuie s-o fac.
Nu-i nimic, avem timp să așteptăm pe altcineva.
Nici nu mi-am pierdut controlul sentimentelor.
Bine. Mai sunt două minute până te omoară.
N-ai încredere în mine, dar vei fi obligat.
Asistentă! Seringă electrostatică! Forceps galactic.
Sărut pentru noroc!
Mă refeream la mine.
Gândacul își încordează fălcile.
Dacă măresc energia corpului tău,
poate îți dă drumul.
Căpitane Atomic, îl poți lovi cu yo yo-ul atomic?
Vrei să mă curentezi cu un yo yo nuclear?
Pare extrem de periculos.
E unica ta șansă. Nu mai avem timp.
- Căpitane Atomic, ești gata? - Sunt cam sedat, dar, da.
Trebuie să fac absorbție.
Am absorbit toxina. Îți vei reveni.
Kaz, mulțumesc! Mi-ai salvat viața.
Scuze că m-am îndoit de tine. Știi exact ce ai de făcut.
Nu era mai sigur să curentez gândacul?
Nu te-a băgat nimeni în seamă!
- Ce faceți? - Oliver avea dreptate.
Ideea mea n-a mers, așa că am implementat ideea lui.
Când erai inconștient, am votat să te duci să ne iei iaurt înghețat.
Tu l-ai mâncat pe al tău în somn.
Sper că funcționează.
Nu prea.
Cum adică? Doar s-a mișcat.
Mașina funcționează. Ținuta ta, nu prea.
Serios, ai oglindă?
Oliver, am terminat de construit mașina alimentată solar.
Știu ce vrei să spui și ai dreptate.
Sunt obsedat de control și am înțeles
că ar trebui să am încredere în tine.
Ba nu, n-ar trebui.
Nu, vorbesc serios.
Proiectul ăsta simbolizează tiranul obsedat de control care sunt.
Știți ceva?
Tirania a luat sfârșit!
Tâmpenia mea de proiect probabil că nu funcționa.
Să începem să construim mașina eoliană a lui Connie.
Ura!
Mă duc să iau skateboardul.